Багато років тому, у перші дні Великого краху,
Здоровань повсякчас шукав свою родину...
Родина...
...надіючись повернути їх додому.
Але це вже був не дім.
А просто місце,
сповнене гірких спогадів.
ЛІКАРНЯ ОКРУГУ РОУЗВУД
Ні...
Трясця.
ОБОВ'ЯЗКОВИЙ КАРАНТИН ЗНИКЛІ
Де ви?
Де мій син?
Де, бляха, мій син?
Сім'я?
ВИ НАМ ПОТРІБНІ ХТО НАС ВРЯТУЄ?
Людство понад усе!
Я втомився.
Не знаю, як ви, але я втомився чекати відповідей.
Так!
Ми зробили все, щоб вижити,
та я втомився боротися за власне життя.
Набридло відчувати на спині мішень лише через те, що я людина.
Так!
Зараз настали темні часи,
та будь я проклятий, якщо Останні не внесуть
дещицю порядку в цей хаос.
Так!
Приєднуйтесь! Врятуйте людство!
Так, тренере!
Так!
Тренере.
Звісно, ти вижив.
Які у Великого краху шанси проти 93-го?
А що Луїза?
Я її загубив.
Її та дитину, нашого сина.
Я всюди їх шукав. У карантинних зонах, таборах, реєстрах.
Не знаю, де ще шукати.
Ви там казали правду?
Ти про що?
Про пошук відповідей.
Це відкриє тобі чимало дверей.
Які зачинили перед тобою, бо в новому світі ти ніхто, як був і я.
Але з Останніми
ти знову станеш кимось.
Ти зможеш повернути собі своє.
Я лиш хочу повернути рідних.
- Слухай... - Людство понад усе!
Якщо вони десь є, то Останні їх знайдуть.
Людство понад усе!
Ти з нами?
Людство понад усе!
Здорованю?
Здорованю!
Де він? Де...
Усе гаразд. Це лиш панічна атака.
Дихай повільніше.
Порахуй до десяти.
Один.
Два.
Як ти мене знайшла?
Три.
- Чула малого по радіо. - Чотири.
Та до мого приїзду його забрали до Заповідника.
П'ять.
Шість.
- Потім я побачила тебе. - Сім.
Подумала, якщо тебе ранили Останні, ти на моєму боці.
Ти бачила ще когось?
Дівчину з кучерявим волоссям, схожу на панка.
З будинку в Ґоу-Ґроу.
По радіо казали, що знайшли будинок-сховок.
Може, твоя подруга була там.
Схоже, він згорів, потім я втратила зв'язок.
Мені шкода.
Ні.
Якщо вона тямить, то вже давно втекла.
Я Еймі.
Де моя куртка?
Лишилася там.
Вона була класна.
- Не дякуй. - За те, що лишила її?
За те, що врятувала тебе.
Ти - та жінка із Заповідника, яка прихистила всіх тих гібридів.
А ти - чоловік у розшуку з плакатів.
Добре. Пульс стабільний.
Тепер можна починати.
Що починати?
Чорт.
План такий.
Наші діти тут, у Заповіднику.
Уночі зайду через головний вхід.
Щасти.
Божевільна коза.
Боже.
Ти йдеш?
Те місце - справжня фортеця.
Тож малого я повертатиму по-своєму.
Або можемо згуртуватися і повернути всіх дітей.
Значно легше врятувати одного.
Я знаю це місце краще за всіх.
Дай мені шанс.
Ти все-таки мій боржник.
Я ввійду, знайду, де тримають дітей, і ми вийдемо тут.
Це старий тунель, давно перекритий. Він веде під зоопарк.
Думаю, його заблокували.
Вони про нього не в курсі.
Він веде до Кросбі.
Коли я дам сигнал по радіо, ти під'їдеш на вантажівці й забереш нас.
Це гарний план.
Це не гарний план.
Мам, ми живі. Ми на станції під загоном для слонів.
Роя забрали.
Якщо відповіси, ми втратимо єдину перевагу. Раптовість.
- Що ти, бляха, робиш? - Роя забрали.
Я маю туди потрапити.
А хіба не вночі?
Ти сказав, наша перевага - раптовість.
Ніхто не чекає, що я прийду вдень.
Чекай на сигнал.
Я не казав, що допоможу.
Ґас чекає на тебе.
- Я не казав його імені. - Ти говориш уві сні.
Чорт.
ШОК-О-РАКЕТА
ЗООПАРК
ШОК-О-РАКЕТА
- Боже. - Допоможіть-но мені!
- Подвійне завантаження! - Подвійне!
Чекайте, я перевірю.
Відмітьтеся тут.
Капюшон.
Окуляри.
Руку.
Руку!
Я зроблю аналіз крові.
ТРИВАЄ АНАЛІЗ...
ВІРУСУ H5G9 НЕ ВИЯВЛЕНО
Усе гаразд.
ЛАСУН
ВЕНДІ, ОТТО, МАЯ, ДЖОДЖО, РОЙ
- Нащо ці квіти? - Не можу сказати.
Я тут за головного і хочу вам допомогти,
але якщо після повернення його щось не влаштує,
нам із вами гайки.
Після повернення його все влаштує, Джонні.
Сподіваюся. Заради вашого ж блага.
Ти новенька?
Щойно призначили. Відповідальною за гібридів.
А нащо тобі «Шок-о-ракети»?
Гадала, ми перекусимо.
Хочеш?
На якій базі тренувалася?
Ти чого?
Відповідай.
Ось ти де.
Нас чекають біля загону для слонів.
Вона зі мною.
Стривайте. Покажіть свої документи.
Спокійно, друже.
Ходімо.
Дякую, що врятував мене.
Не дякуй.
Я лиш не даю тобі зіпсувати мій єдиний шанс урятувати Ґаса.
То ходімо його рятувати.
Чорт, так.
Чекайте.
Учора я підстрелив зрадника.
З ним ще був малий гібрид.
Знаєш щось про це?
Так. Звісно.
Я чув, що ти поцілив йому прямо в зад.
Прямо в груди.
Гадаю, тобі краще піти зі мною.
Хороший удар.
Діти там. Ходімо.
Це Халк?
Треба валити звідси.
Ні.
Треба забрати дітей.
Нас упіймають, і дітей ніхто не забере.
Солдата поранено! Вмикайте тривогу!
От лайно.
Вони ж і не дізнаються, що ми спробували.
Слухай. Вони дізнаються.
Ґас зрозуміє.
Гей, ти! Стій там. Ані руш!
КОРМ
Відчиніть!
Гадаєш, я туди пролізу?
Я не думала, що ти будеш тут.
Негайно відчиніть двері!
Уперед!
Чорт забирай! Боже.
Назад!
Ні! Ніхто не казав про тунель!
- Будеш нашими очима в небі. Негайно. - Так, сер!
- Ви двоє візьміть джип. - Слухаюся.
І заблокуйте клятий тунель!
Альфа, патрулюйте вулиці.
Ваші південні ворота, а наш схід і захід.
Запускайте дрон!
Обід, виродки.
Пес? Як ти сюди потрапив?
Здоровань! То він живий.
Я ж казав! Ми виберемося звідси!
Послухайте.
Треба підготуватися до їхньої появи.
Знайдемо Роя!
Роя! Знайдемо Роя.
А якщо вони заберуть ще когось, поки мами нема?
Вони прийдуть.
По всіх нас. Головне - триматися разом.
Повірте.
Куди ми подамося?
Може, туди, де виріс Ґас.
Ні, дякую.
Але я думала, це твій дім.
Я теж так думав, але...
Я не хочу туди.
Боббі не зможе.
Нашийник.
Твоя правда, Боббі.
Треба зняти його до приходу мами.
ПРИГОДИ ТОМА СОЄРА
Що ж сталося, Ґасе?
Нагору?
Наша нова кімната.
Я вмовив Джонні змінити обстановку.
Вольєр буде для роботи.
Я знову почуваюся живою.
Дякую.
Ти могла б якось облаштувати цю кімнату, але я так і не знайшов
відчинених магазинів поруч.
У тебе гарний настрій.
Отже, робота йде добре?
Так. Можливо, я щось знайшов.
Імовірний прорив у розумінні того, звідки взялися гібриди.
Ого, а як ти...
Це...
Є один хлопчик-олень, Рані, і це пов'язано з ним.
Гадаю, його створив батько.
Ти достатньо спиш?
Кожна хвилина сну віддаляє нас від того, щоб вибратися звідси.
Гей.
Я хвилююся за тебе, Аді.
Може, сьогодні ти добре виспишся
у цьому ліжку зі мною.
Зловмисників шукають по всьому місту.
Прийняв.
Усе гаразд?
Так. Лиш скажена, що тут жила. Не хвилюйтеся.
Тут хтось жив?
Тут передають, що приїхав флорист.
Аді?
Мушу працювати.
...досі не знайшли...
Тягніть!
Шикуйтеся в один ряд.
Гадаєте, я не знаю цей погляд?
Я ріс зі старшим братом.
Так.
Ви, дітлахи, щось приховуєте.
Руки! Ласти.
Щоб я їх бачив.
Цей день стає дедалі кращим.
Ти. Хлопчик-олень. За мною.
Тебе кличе Сінгх.
Ми будемо тут.
А якщо мама прийде, перш ніж повернеться Ґас?
Я ризикую головою, бо ви пообіцяли результати.
Сподіваюся, ви знаєте, що робите. Квіти смертоносні.
Джонні, ліки шукають ось уже десять років.
Тож якщо я хочу їх знайти, слід ризикнути.
У вас десять хвилин. Це все.
Моліться, аби щось вийшло.
Ґасе.
Ти мене чуєш?
Цього разу я хочу спробувати щось нове, Ґасе.
Ти розповів мені, як побачив свого Паббу, коли впав у фіолетові квіти, і я...
Тож я привіз для тебе ці квіти.
Схоже, пилок викликає у вашого виду галюцинації.
Це наче гіпноз.
Може, ці квіти допоможуть пригадати, звідки ти взявся.
Я маю повернутися.
Мені потрібна твоя допомога, Ґасе.
Якщо нічого не вийде, доведеться забрати твоїх друзів.
Що ж, Ґасе.
Почнімо.
Відведи мене туди, де ти народився.
Де тебе створив Пабба.
Ого.
Жив собі колись один халамидник на ім'я Том Соєр.
ЄЛЛОУСТОУН МЕЖОВА ЛІНІЯ
Завжди влипав у халепи...
Обожнював небезпеку.
Я не хочу тут бути!
Не бійся.
Я тут, з тобою.
А тепер, Ґасе, ти маєш описати
усе, що бачиш навколо,
якщо хочеш повернутися до друзів.
На що ти дивишся
просто зараз?
На паркан, за який Пабба забороняв виходити.
Але я з іншого боку.
Нумо, Ґасе.
Ми вийдемо за паркан разом.
Ходімо.
Знаєш, де тут найближчий виїзд із міста?
Ні.
Перечекаємо в моєму кабінеті.
Ти не розумієш. Треба негайно тікати з міста,
щоб повернутися з підмогою.
Я щойно покинула дітей.
Тож я з міста ні ногою.
Тоді роби що хочеш.
А я валю звідси.
Чекай, Джепперде.
А як же Ґас?
Пес - це обіцянка.
І я її дотримаю, хоч би що.
Добре.
Але тобі треба я.
І виїхати звідси можна лиш на авто.
Трясця.
Ну поїхали тоді.
- Що таке? - Не знаю.
Тільки не кажи, що зламане авто - частина плану.
Замовкни! Дай мені подумати.
Стук-стук.
Грінки з квасолею.
Бо ви британка.
То ви тут куховарите.
Я дбаю про всіх в'язнів.
І я тут за головного, доки не повернеться Даґі...
Еббот не повернеться.
Вражає.
А їжа подана чудово.
Я була шеф-кухарем.
Дякую.
Тут хтось жив раніше?
Якась жінка влаштувала тут притулок для гібридів.
Дозволяла їм вільно гуляти.
Як домашнім тваринам.
Та не хвилюйтеся, вони в конурі.
Тут жили гібриди?
Здуріти, так?
Я навіть чув, що один із них уміє розмовляти.
Не знала, що вони здатні.
Так, про гібридів і Неміч гуляє чимало хибних уявлень.
Як і про вас.
Адже всі вас бояться.
Але я знаю, що ви не заразна.
Я ще жодного не бачила.
Певна, ви можете провести в конуру, так?
Не знаю, місис Сінгх.
Це не зовсім...
Ви казали, що ви тут за головного.
Де ти, Ґасе?
Тут холодно...
А ще дерева зникли.
Зосередься, Ґасе.
У нас обмаль часу.
Ти маєш потрапити додому.
Я не хочу.
Не хочеш побачити Паббу?
Що з тобою сталося вдома, Ґасе?
Пабба тебе скривдив?
Ні.
Він збрехав мені, і це було боляче.
Він був науковцем, як і я?
Він був не таким.
То покажи мені, Ґасе.
Ти маєш мені допомогти. Зроби це.
Хатина.
Хатина. Не лабораторія?
Ні.
Це хатина.
Паббина хатина.
Я йду звідси. До друзів, бо ми маємо бути разом.
Ні!
Вибач, Ґасе. Я...
На жаль, я теж тобі збрехав.
Я казав, що ти допомагаєш дуже дорогій для мене людині.
Але знаєш, нащо насправді потрібні відповіді, Ґасе?
Бо я тут теж в'язень.
Як і ти.
Поки не знайду відповідей, моєму життю щомиті загрожує небезпека, та...
Гадаю, ми можемо допомогти один одному.
Ти допоможеш мені?
Так.
Добре.
Що ти бачиш перед собою тепер?
Паббу.
У нього є якесь обладнання? Як у моїй лабораторії.
Наукові інструменти чи прилади?
Ні.
У нього такого не було.
Я не розумію.
Він тебе сховав, сам виростив посеред лісу.
Там мало бути щось важливе. Бо інакше нащо б він це робив?
Бо...
Бо він любив мене.
Він любив і захищав мене.
Він був моїм Паббою.
Хоч насправді він не мій Пабба.
Ні, Ґасе.
Якщо не він, значить, тебе створив хтось інший.
Іди далі. У час, коли ти був ще меншим.
Коли ви з Паббою вперше прийшли в той ліс.
Я був маленький і нічого не пам'ятаю.
Тому це місце й особливе, Ґасе.
Тут ти можеш згадати те, про що навіть і гадки не мав.
- Я маю повернутися. - Ні!
Пригадуєш когось у халаті, як на мені?
Вони створили тебе, так!
ОПІВНІЧНЕ СОНЦЕ
Що ти бачиш? Розкажи.
Наукове місце.
- Проєкт «Опівнічне сонце». - Так.
То ось звідки ти.
Розкажи, де це.
Докторе, зразок стабільний?
- Хто це? - Тобто? Науковець?
Якась жінка.
Гучніше, Ґасе!
Я її не знаю.
Шукай ім'я!
ФОРТ СМІТ
«Форт Сміт»!
- Ні! Випустіть мене! - Що сталося, Ґасе?
Ні!
Прокидайся, Ґасе. Нумо...
Усе гаразд.
Ого. На секунду мені стало страшно.
Ага. Та все вже скінчилося.
Ми дізналися що хотіли.
Теорії підтвердилися.
У «Форт Сміті» створили вірус.
І тебе, Ґасе.
Дякую, Ґасе.
Ти подарував мені те, що, здавалося, я вже давно втратив.
Клепку?
Надію.
Мізинці.
Ти перший.
Я не дам заразити моїх ба з дідом.
Підвезете?
Ти сама?
Я шукаю друзів.
Якщо тобі по дорозі, їдьмо.
Тільки якщо ти згодна грати в «Пінокль», коли прокидатиметься дід.
Це що таке?
Суцільна нудьга.
До краху ти працювала слюсарем?
Психологом.
То от звідки ти знаєш про ці дихальні штуки.
Лічбу до десяти.
Ні. Про це я дізналася значно раніше.
Моя мати військова.
Ми часто переїжджали. А потім її демобілізували.
Військові не люблять визнавати ПТСР, а в неї він проявився у всій красі.
І вже у дванадцять я знала, як розпізнати тригер.
Акумулятор ще живий. Усе буде добре.
Ти не казав, що в них є дрони.
Раніше не було.
Штовхай!
Трясця!
Поїхали!
Ця штука передає наші геодані всім загонам.
Треба відірватися.
Праворуч! Сюди! Так!
Легше!
Вибач!
Дрон 4 переслідує червоне авто. За кермом - жінка, пасажир - чоловік.
Дуже кремезний чоловік.
Мама їде! Мама і Здоровань Ґаса!
Хутко! Треба зняти з Боббі нашийник!
Мерщій!
Готовий?
Приготувалися.
Боббі залишиться.
Тримайся під деревами.
Дрон їх загубив, але, схоже, вони їдуть до зоопарку.
Загін Б, зачиніть головні ворота.
Знайшли. Дрон 4 веде їх.
Трясця.
Дрон збили.
Патрулі, їдьте за останніми координатами.
Продовжуйте погоню.
Ходімо.
Є координати. Альфа, Танго, Ромео страхують.
У нас тут гості.
Сюди.
Швидше!
Газуй!
- Сюди, праворуч! - Добре!
Уперед!
От лайно.
Просто їдь!
Номер три!
Розійшлися!
Чорт.
Пікап за містом.
Усім підрозділам, відходимо.
Повторюю: пікап за містом.
Я думала, то була мама.
Вона що, кидає нас?
Ворушися.
Підводься.
Що таке? Чого сповільнюєшся?
Через них.
Я можу їх настрахати.
Щоб заворушилися трохи.
Ні.
Нехай.
Вони вже не живуть за людським часом.
Зачекаємо їх тепер.
Ми б уже мали бути з дітьми.
Якби я тільки дочекалася ночі.
А тепер я їх кидаю.
Слухай, Амандо.
Еймі.
Не ти одна когось втратила.
Ми їх повернемо.
Я допоможу.
Ти казав, що нам не завадить підмога.
Маєш когось на думці?
Ага, є одні знайомі.
Коолишні Останні, як і ти?
Так, але їм можна довіряти.
І чим ти для них займався?
Нічим хорошим.
- А ти... - Ні.
Дітей я не ловив.
Готово.
Дякую.
Їдьмо по твоїх знайомих.
Ви ще тут!
Але що трапилося? Де Здоровань?
Вони покинули нас.
Ми не знаємо чому. І чи вони взагалі повернуться.
Якщо він поїхав, то мав причину.
Нам не можна чекати.
Виберемося звідси самотужки.
І я знаю, куди ми підемо.
У Єллоустоун.
У Єллоустоун?
Там я виріс. З Паббою.
Вважайте, що то мій дім,
який може стати нашим.
- Там безпечно? - Чого жовтий?
Там є що їсти?
Який він?
Чекайте, я спитаю.
Їм цікаво, який він.
Ну, він великий і зелений,
там є кленовий сироп,
а ще можна стрибати по скелях.
А коли лягаєш спати, з'являється таке тепле відчуття
у животі.
Ось, я зараз покажу.
Які в мене були шанси зустріти гібрида?
Хлопчика-оленя, що розмовляє
і може бути відповіддю на всі мої питання.
Можливо...
Ґ
...це доля.
АС
ДЛЯ МАМИ З ЛЮБОВ'Ю ВЕНДІ
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна