‫- משקאות אחרונים -‬
‫קפיצת פצצה!‬
‫כל הדרכים מובילות אותנו לאנשהו.‬
‫הן יכולות לקחת אותנו למקומות רחוקים,‬
‫או שהן יכולות לקחת אותנו‬ ‫חזרה למקום שבו התחלנו.‬
‫כולם החליטו לשכוח שהחולי עוד כאן?‬
‫טוב, אבוט נתן להם תרופה,‬ ‫אז סוף סוף יש להם הזדמנות להשתחרר.‬
‫לעזאזל. יש לנו רבע שעה עד שיתחיל כאן סגר.‬
‫כמה זה רחוק?‬
‫הם אמרו להתקדם‬ ‫מערבה על בלוגיל והם ימצאו אותנו.‬
‫ליד המבדוקים.‬
‫מי בדיוק החברים האלה שלך?‬
‫הם קוראים לעצמם ״אדוני האוויר״,‬ ‫-שמעתי עליהם. הם שכירי חרב.‬
‫שכירי חרב זה לא לרמתך?‬
‫תלוי. עד כמה את מכירה אותם?‬
‫טכנית, אני לא.‬
‫אבל עד אתמול, גם אותך לא הכרתי.‬
‫מה זה משנה?‬
‫טוב, עם טיפוסים כאלה,‬ ‫כסף קובע ובולשיט שוקע בקבר שטחי.‬
‫אין לנו כסף.‬
‫את סומכת עליהם?‬ ‫-אחת מהם עשתה עבודה בשבילי לפני כמה שנים.‬
‫את סומכת עליהם?‬
‫כן.‬
‫אני סומכת עליך, נכון?‬
‫ולא אכזבת אותי.‬
‫עדיין.‬
‫אתה בסדר?‬
‫בסדר גמור.‬
‫שם עין.‬
‫בסדר. אם תרצה לדבר על משהו...‬
‫אין שום דבר שאני רוצה לדבר עליו, בסדר?‬
‫כואבת לי הכתף. כואבות לי הרגליים.‬
‫ואנחנו במרחק עוצר אחד מהסגר בפקטורי טאון.‬
‫אז תחסכי לי את הקטע הפסיכולוגי.‬
‫אני רק שם עין לראות ש...‬
‫קדימה, תפסו אותם!‬
‫רדו ממני!‬
‫בואו נעוף מכאן!‬
‫אבל לא משנה באיזו דרך נמצא את עצמנו,‬
‫דבר אחד בטוח.‬
‫כל הדרכים מובילות אותנו לאמת.‬
‫לא משנה כמה זה יכאב.‬
‫- סוויט טות': נער עם קרניים -‬
‫למה שיקרת בקשר לרוי?‬
‫הוא חבר שלנו.‬
‫ועכשיו הוא איננו.‬
‫לא שיקרתי. אני...‬ ‫-כן שיקרת.‬
‫שיקרת! בסדר? אמרת שהוא ברח, אבל הוא מת.‬
‫כולנו עומדים למות?‬
‫כן, שיקרתי. כדי להגן עליכם.‬
‫פאבה שלי אמר שלפעמים חייבים,‬ ‫כדי להגן על אנשים שחשובים לנו.‬
‫ותראו!‬
‫תראו, השגתי את זה כשהייתי עם ד"ר סינג.‬
‫זה יעזור לנו לברוח. רואים?‬
‫זה היה של פאבה.‬
‫ונמצא את אימא שלך ואת ג'פ.‬
‫אנחנו יכולים לעשות את זה. תסמכו עליי.‬
‫אתה לא מבין.‬
‫אנחנו כבר לא סומכים עליך.‬
‫עליך או על האיש הגדול שלך.‬
‫כולנו נברח, אבל נעשה את זה בלעדיך.‬
‫הוא צודק.‬
‫עכשיו הזמן הולך ואוזל,‬
‫וכל אחד עלול להיות הבא בתור.‬
‫כל אחד מלבדך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫גאס, אתה שונה מכולנו.‬
‫לא.‬
‫לא, אני לא. אני לא שונה מכם.‬
‫אז למה כל הזמן מחזירים אותך?‬
‫לא יכול להיות.‬
‫7:17 בבוקר.‬
‫אחרי שהשתמשתי בביצים של תרנגולות מילר‬
‫להדגרת האנטיגן,‬
‫הכנסתי את הנוגדנים לתאים המטופלים.‬
‫נראה שהתגובה חיובית, אבל האם...‬
‫הנגיף חוסל?‬
‫זה רגע האמת.‬
‫- מנתח דגימות -‬
‫בבקשה.‬
‫- לא נמצא נגיף -‬
‫זה עבד.‬
‫אלוהים.‬
‫תודה!‬
‫הצלחנו, ד"ר מילר.‬
‫הצלנו את העולם.‬
‫אדי?‬
‫מעניין איך זה היה אם היינו מכירים.‬
‫אדי?‬ ‫-מתוקה.‬
‫מה את עושה כאן? את צריכה לנוח.‬
‫אמרו שחזרת. חיכיתי לך. מי זו?‬
‫היא סתם, רק חוקרת שעבדה בפורט סמית'.‬
‫זה נשמע כאילו דיברת איתה.‬ ‫-לא, לא...‬
‫עזבי את כל זה.‬
‫מה שחשוב זה...‬
‫שמצאתי אותה.‬
‫אתה מתכוון...‬
‫תרופה באמת ובתמים. אין יותר טיפולים.‬
‫אין יותר חולי.‬
‫אני רק צריך לעבד את המנה הראשונה.‬
‫והיא שלך.‬
‫ואז נהיה חופשיים.‬
‫מהנגיף המקולל הזה.‬
‫ומהאיש המקולל הזה.‬
‫אוי, ראני.‬
‫לא.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב, אני רק...‬
‫אניח לך לחזור לעבודה.‬
‫למישהו יש טיילנול? הכתף שלי הורגת אותי.‬
‫דרך אגב, מה שלום האף שלך?‬
‫זה כלום לעומת הפרצוף שלך כשאסיים.‬
‫זה נועז, יחסית לאדם עם תספורת כזו.‬
‫רגע אחד.‬
‫אני מכיר אותך.‬
‫לעזאזל!‬
‫אתה טומי ג'פרד, נכון?‬
‫אתה מספר 93, מרסק הגולגולות!‬
‫זה היה מזמן.‬
‫בולשיט. לא. התנגחת עם הטובים מכולם, אחי!‬
‫גמר הקונפרנס, החבוב הזה!‬
‫העפת את ויקי פז מהנעליים הארורות שלו,‬
‫ואז השגת את הכדור וניצחת את המשחק.‬ ‫הרווחתי עליך איזה 200 דולר.‬
‫היי, עדיין יש לך את הטבעת ההיא?‬
‫די עם השטויות, רופוס.‬
‫אז...‬
‫מי יש לנו פה?‬
‫רק בלם ההגנה‬ ‫השלישי בגדולתו בהיסטוריה של הליגה, ו...‬
‫חוששת שאני לא יודעת מי אתה.‬
‫או מי חברתך.‬ ‫-אולי תכירי את הקול שלי.‬
‫דיברנו ברדיו.‬
‫את דולי, נכון?‬
‫שמי איימי אידן.‬
‫הקמתי את "השמורה" לבני כלאיים.‬
‫אני לא כל כך טובה עם קולות.‬
‫אז תבדקי את הכיס הימני שלי.‬
‫הבת שלי ונדי ציירה את זה.‬
‫ואת פיזרת בשבילי‬ ‫אלפי עותקים ברחבי הטריטוריות המערביות.‬
‫היא בת תשע עכשיו. ילדה קטנה ומדהימה.‬
‫אבל עכשיו היא לכודה על ידי אחרוני-האדם.‬
‫הם תפסו אותה ואת שאר הילדים שלי ו...‬
‫ואת הילד שלו, גאס.‬
‫הם צריכים אותנו.‬
‫ואנחנו צריכים את עזרתכם לחלץ אותם.‬
‫התשובה מהירה:‬
‫אני אוהבת את הצוואר שלי.‬ ‫אני לא מסכנת אותו, אלא אם מדובר בעסקה.‬
‫פיזור העלונים עלה לך מאה אסימוני ארוחה.‬
‫פשיטה על השמורה שלך?‬
‫זה יעלה לך הרבה יותר.‬
‫אז...‬
‫מה יצא לנו מזה?‬
‫מה לגבי שלל המלחמה?‬
‫אחרוני-האדם מילאו את המקום עד הקצה‬
‫באוכל, תרופות, רובים, אפילו טנקים.‬
‫תדמייני שיש לך טנק במלתחה, גברת.‬
‫אולי תצטרכו לשנות את השם‬ ‫ל"אדוני האוויר והיבשה".‬
‫חוץ מזה, אף אחד לא מכיר‬ ‫את המקום הזה טוב ממנה.‬
‫בטח יש שם גם דלק.‬ ‫-אהבתי.‬
‫בסדר, איימי אידן.‬
‫עשינו עסק.‬
‫אבל אם תעשו בעיות,‬
‫את וחבר שלך לבדכם.‬
‫- אדוני האוויר‬ ‫אנחנו מספקים! -‬
‫טירונים, בואו נזוז!‬
‫היי, תראי.‬
‫- תיכון אסקס סיטי -‬
‫חשבתי שלא אלך לתיכון.‬
‫חזק יותר!‬
‫"אחרוני-האדם הגאים לא מוותרים‬
‫"בקול שרים ומזיקים תופסים"‬
‫לא נפסיק!‬
‫אין לנו את כל היום! שניכם, קדימה!‬
‫- הישארו רגועים ושטפו ידיים -‬
‫לא בדיוק נבחרת החלומות, לו.‬
‫הם חיים, המפקד.‬
‫עם זרתות יציבות.‬
‫שימו את כל הרכוש שלכם במגשים.‬
‫ו"כל" זה הכול.‬
‫עכשיו. גם מעילים.‬
‫- מי יצילנו?‬ ‫צבא אחרוני-האדם -‬
‫אל תהיו רגשניים.‬
‫אם תחזיקו כאן מעמד,‬ ‫תהיו חלק ממשפחתו של גנרל אבוט,‬
‫ותילחמו למען עתיד האנושות.‬
‫אם לא, תוכלו לחזור לחומה כאזרחים.‬
‫טוב, הגיע הזמן להפריד בין הכבשים לעיזים.‬
‫תזיז אותם.‬
‫שמעתם אותו. קדימה!‬
‫קדימה, בהילוך גבוה!‬
‫הגיע הזמן להראות ולהוכיח!‬
‫- שטח הפקר -‬
‫ברוך שובך, גנרל.‬
‫איך הולך הקרב? אפשר להביא לך משהו?‬
‫הם כבר התקשרו?‬
‫מי?‬
‫השלושה, ג'וני! הסיבה שעזבתי מלכתחילה.‬
‫אתה יודע איך ברוני המלחמה האלה.‬
‫לא רוצים לפעול ראשונים.‬
‫איפה...‬
‫אמור לי, איפה האסירה שלי?‬
‫ובכן, ד"ר סינג ביקש‬ ‫שאשתו תועבר למגורים חדשים,‬
‫וזה לא נראה לי כזה סיפור‬ ‫כי התפנו לנו שני חדרים.‬
‫וכדאי שתדע שהייתה פריצת אבטחה קטנה.‬
‫אבל שום דבר רציני.‬ ‫מישהו ניסה להתגנב פנימה, אבל טיפלתי בזה.‬
‫אה.‬
‫למה‬
‫אתה תמיד גורם לי להתחרט על האמון בך?‬
‫סליחה, גנרל.‬
‫- איך נברח? -‬
‫אי אפשר פשוט לעזוב.‬
‫- בואו נחכה. -‬
‫- אנחנו צריכים לצאת מכאן. -‬ ‫- חכו לאימא. -‬
‫למה, את רואה משהו?‬
‫- היא לא תבוא. -‬
‫- אנחנו נמצא דרך החוצה. -‬
‫המערך שלנו גדל מאז הפעם האחרונה שדיברנו.‬
‫רפואה, גרוטאות, עתיקות.‬
‫אם יש קונה, נטיס את זה.‬
‫אבל טוב להעביר בני כלאיים.‬
‫אפילו זן יום הדין‬ ‫שמגיע מהחוף לא האט אותנו.‬
‫"כלכלת אסונות", קוראים לזה.‬
‫כן. ככל שהמצב גרוע יותר בעולם,‬ ‫כך יותר טוב לעסקים.‬
‫אולי לא בשבילך, איש גדול,‬ ‫כי איבדת את החוזים שלך והתמיכה וכאלה.‬
‫זו עסקה לא הוגנת...‬ ‫-אל תקרא לי "איש גדול".‬
‫היי.‬
‫כל עוד הם מקבלים את שלהם,‬ ‫אנחנו נקבל את שלנו, נכון?‬
‫פשוט תרגיע.‬
‫אני רגוע.‬
‫כמה שידוע לנו,‬ ‫הילדים נמצאים בחדר המשאבות הישן כאן,‬
‫אבל אחרוני-האדם ביצרו כל כניסה ויציאה‬
‫והציבו שומרים כאן, כאן וכאן.‬
‫ואל תשכחי שבניסיון האחרון שלנו‬ ‫בזבזנו את ההזדמנות להיכנס מתחת לאדמה.‬
‫בטח הגבירו את האבטחה.‬
‫כפי שניתן לראות, האפשרויות בשטח מוגבלות.‬
‫אז בעצם, נדפקתם.‬ ‫-מה? אני יכול לעשות את זה לבד.‬
‫טסים פנימה ומפילים על אבוט פסנתר.‬
‫לא את הסטיינוויי. בדיוק מצאנו לו קונה.‬
‫אבל אפשר להפציץ את המקום בנפאלם.‬
‫אה רגע, נכון. נגמר לנו הנפאלם.‬
‫נשמע כמו הרבה כאב ראש‬ ‫בשביל כמה בני תערובת מטונפים, לא?‬
‫לכולם יש טעם של עוף בכל מקרה.‬
‫כן, טבול את הבן זונה בבלילה ותטגן אותו!‬
‫עם תוספת ירוקים.‬ ‫-ירוקים!‬
‫די עם החרא הזה.‬
‫טוב, סליחה באמת.‬
‫לא היה לי מושג שמרסק הגולגולות כזה רגיש.‬
‫אולי אתה לא מכיר אותי כמו שחשבת.‬
‫אני יודע מי היית.‬
‫פשוט הפסקת לעניין אותי כשקפאת.‬
‫חמש דקות הפסקה, כולם.‬
‫מצטערת על זה.‬
‫הם מדברים הרבה יותר מדי.‬
‫בואו נחזור לעבודה.‬
‫היי, גאס.‬
‫היי, בובי.‬
‫כלב.‬ ‫-רוצה להחזיק אותו?‬
‫כן.‬
‫כלב.‬
‫כן, כלב...‬
‫תיזהר עם זה, בובי. זה לא צעצוע!‬
‫בובי, איך אתה...‬
‫אתה גאון.‬
‫בובי סומך על גאס.‬
‫גאס סומך על בובי?‬
‫למעלה.‬
‫בובי, מה אתה עושה?‬
‫בובי!‬ ‫-בובי הולך למצוא עזרה.‬
‫בובי, חכה!‬
‫מה אמרת לו? לאן הוא הולך?‬ ‫-נראה לי שלמצוא את ג'פ ואת אימא שלך.‬
‫לא היית צריך לתת לו ללכת.‬
‫מה אם הוא ייפגע?‬
‫אם יקרה לו משהו...‬
‫אני פשוט...‬
‫את צדקת.‬
‫צדקתי לגבי מה?‬
‫לא הייתי צריך לשקר בקשר לרוי.‬
‫זה רק החמיר את המצב.‬
‫רק תפקח עין למקרה שתראה את בובי.‬
‫היי, ראני.‬
‫הנה את.‬
‫הכול בסדר?‬
‫ימים טובים ורעים.‬
‫אתה יודע איך זה.‬
‫כן.‬
‫תקשיבי...‬
‫רק באתי להודיע לך‬ ‫שאת לא יכולה להסתובב בלי ליווי יותר,‬
‫עכשיו שאחי...‬
‫סליחה, הגנרל חזר.‬
‫זה לא ימצא חן בעיניו.‬
‫הוא אחיך?‬
‫טוב, כן.‬
‫מודה באשמה.‬
‫אנשים יכולים להתנהג מוזר כשהם מגלים.‬
‫מעניין למה.‬
‫כן.‬
‫בכל מקרה.‬
‫סליחה, אבל אני חייב ללוות אותך חזרה לחדר.‬
‫ראיתי איך הוא מתייחס אליך.‬
‫למה אתה מסכים לזה?‬
‫הוא מפלצת. ראית מה הוא עשה.‬
‫הוא כלא את המסכנים האלה במרתף.‬ ‫למה אתה לא עוזב?‬
‫אין לי אף אחד אחר.‬
‫משפחה זה נדיר.‬
‫אתה מבין מה קורה שם בחוץ, דוקטור?‬
‫יש מלחמה מחוץ לחומות האלה.‬
‫אנחנו נלחמים בהכחדה ואנחנו מפסידים.‬
‫אז אם לא אכפת לך שאני שואל,‬
‫למה בשם אלוהים אתה מקים חוות תרנגולות?‬
‫התרנגולות הן התשובה.‬
‫סליחה?‬ ‫-התרנגולות האלה מפורט סמית'.‬
‫צאצאיות של מלאי מהונדס,‬
‫שיוצר בפרויקט שמש חצות.‬
‫תגיע לעיקר.‬ ‫-כן.‬
‫באופן ספציפי, הן יכולות לייצר נוגדנים‬
‫שנלחמים בנגיף H5G9.‬
‫אבל הנוגדנים שלהן‬ ‫לא תואמים לפיזיולוגיה אנושית,‬
‫אבל מצאתי משהו שהנוגדנים האלה תואמים לו.‬
‫הרוטב הסודי של ד"ר בל.‬
‫אתה מבין, בפני עצמו,‬
‫הטיפול פשוט מכניס את הנגיף למצב של תרדמה.‬
‫ולכן הוא תמיד חזר.‬ ‫-נכון מאוד.‬
‫אבל כששילבתי אותו‬
‫עם הנוגדנים מהתרנגולות...‬
‫הטיפול לא רק שלל את הנגיף.‬
‫הוא השמיד אותו.‬
‫תרופה?‬
‫התרופה.‬
‫כמה כאלה עוד יש לך?‬
‫זו הראשונה. אבל נצטרך עוד...‬
‫אל תסתכל עליי ככה.‬
‫אני אחזיר לך את התרופה שלך. אני מבטיח.‬
‫אבל אני לא יכול לתת לך‬ ‫להציל את הציפור הקטנה שלך עדיין.‬
‫אתה יודע מה אנשים דגולים עושים‬
‫כשהם איכשהו, בדרך נס,‬ ‫הצליחו להציל את העולם?‬
‫הם חוגגים.‬
‫אתה ואני, ארוחה, הערב.‬
‫ותביא את אשתך המקסימה.‬
‫אל תדאג, דוק, לא יהיה עוף בתפריט.‬
‫מניסיוני, אחרוני-האדם‬ ‫לא בדיוק חושבים טקטית,‬
‫הם יותר בסגנון מיליציית חצר.‬
‫סביר להניח שהם יפנו‬
‫את רוב המשאבים שלהם למחסומים‬
‫ברגע שההתראה תצא.‬
‫למזלנו, הירי של רובם שווה לתחת.‬
‫אבל אנחנו יודעים לירות. נכון, בנים?‬
‫בהחלט.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫אם נוכל להוציא משם לפחות חצי מהם,‬
‫אני מרגישה טוב לגבי הסיכויים שלנו.‬
‫ואז רק צריך לאבטח את המטען ו...‬
‫ילדים.‬
‫וקדימה, לפני שמישהו קולט מה קורה.‬
‫אז אתם אומרים שכדי להצליח בזה,‬
‫נצטרך לטיס את כל הצי, כולל ברת'ה הגדולה,‬
‫במטען מלא, שלא לדבר על מר-ענק כאן.‬
‫מה הבעיה?‬
‫אין לנו מספיק דלק. בסדר?‬ ‫אין סיכוי שנגיע לאסקס.‬
‫מה? רק שבוע שעבר‬ ‫עשינו החלפת חבית עם ז'אנג.‬
‫לא, הוא צודק.‬ ‫הייתה נזילה בסיבוב הרום האחרון.‬
‫איבדנו חצי מכל.‬ ‫-מה עם המחסן מחוץ ללמיר סיטי?‬
‫הוא לא מושבת כבר שנים?‬ ‫-לא. ראיתי אותו.‬
‫יש שם שמירה די דלה.‬
‫נוכל לגנוב מה שנרצה ולהמשיך משם לגן החיות.‬
‫מעולה! כן!‬
‫וככל שנאחד יותר מהר‬ ‫את זוג האוהבים עם היצורים שלהם,‬
‫כך הטנק יהיה שלי מהר יותר.‬
‫הפעם אתה תתנצל בפני הגברת.‬
‫ואתה תעשה את זה עכשיו.‬ ‫-ג'פ.‬
‫שלא אצטרך לחזור על עצמי.‬
‫מה קרה לך, גבר?‬
‫ג'פרד, לא.‬
‫פעם היית אל.‬
‫נכון? אבל אז אתה‬ ‫מופיע כאן צולע עם איזו שומרת גן חיות,‬
‫מתחנן לעזרה.‬
‫טוב, ברוך הבא לצד העממי, איש גדול.‬
‫וואו.‬ ‫-היי!‬
‫רד ממנו!‬
‫היי, תפסיק!‬ ‫-עכשיו, מה? תמשיך לדבר!‬
‫אתה צריך לצאת החוצה.‬
‫חיילים, תמשיכו!‬ ‫-קדימה!‬
‫בדיוק ככה!‬
‫עכשיו אתם נראים כמו חיילים! זוזו!‬
‫יותר מהר!‬
‫בדיוק ככה, חיילת!‬
‫אני רוצה עוד!‬
‫לא אכפת לי אם אתם עייפים!‬
‫קדימה, חיילים! רוץ למכסה, ילד, מהר!‬
‫אם אתם רוצים לצאת למלחמה,‬ ‫אתם צריכים להשתפשף!‬
‫קדימה! אתה נותן לבחורה לנצח אותך!‬
‫אנחנו אחרוני-האדם.‬
‫את גורמת לכולנו להיראות רע.‬
‫היכון.‬
‫כוון.‬
‫אש!‬
‫שוב. עם כוונה!‬
‫היכון, כוון, אש!‬
‫מה קרה? את מרגישה חיבה?‬
‫לא, המפקד.‬
‫את תתרככי לי אם תראי אחד בשטח, טירונית?‬
‫לא, המפקד! לא אני, המפקד.‬
‫אז למה את מחכה?‬
‫לא רע.‬
‫שוב. היכון.‬
‫כוון.‬
‫אש!‬
‫איפה למדת לירות ככה?‬
‫למדתי לבד, המפקד.‬
‫ההורים שלי חטפו את החולי כשהייתי קטנה.‬
‫אחרי זה, הייתי לבד.‬
‫ידעתי שאם ארצה לחיות,‬ ‫זה היה להילחם או למות.‬
‫לא רציתי למות.‬
‫את לוחמת.‬
‫ועם קצת ליטוש, את תהיי חיילת לתפארת.‬
‫ההורים שלך היו מתגאים.‬
‫כולם, תתנקו ולכו לאכול.‬
‫הרווחתם את זה.‬
‫ראני?‬
‫ראני, את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫למה את עדיין במיטה?‬
‫אני רק מסתכלת על הכוכבים.‬
‫אמרתי שאני בסדר, אדי.‬
‫אני יודע שכל הסיפור הזה לא היה קל בשבילך.‬
‫תשע השנים האחרונות,‬ ‫או להיות אסירה של אבוט?‬
‫אפרופו המארח שלנו...‬
‫הוא הזמין אותנו לארוחת ערב.‬
‫אני יודעת.‬
‫הוא הביא לך בגדים נקיים.‬
‫למרות שלדעתי הם נוראיים.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫בא לך לצאת לבלות?‬
‫אני לא חושבת שיש אפשרות לוותר.‬
‫זו חגיגה, ראני.‬
‫הצלחנו.‬
‫אני הצלחתי.‬
‫אחרי תשע שנים ארוכות, זהו זה.‬
‫את כל כך קרובה למנה הראשונה.‬
‫ואנחנו כל כך קרובים לשנות הכול.‬
‫והכול כי האמנת בי.‬
‫זה כל מה שדרוש‬ ‫כדי שאבוט יראה לנו הגינות בסיסית?‬
‫הוא בהמה, כן.‬
‫וקצת נרקיסיסט, אבל הוא מכבד את מה שעשיתי.‬
‫אז אם עליי לשתף פעולה עם היהירות שלו‬ ‫לעוד כמה רגעים כדי שהוא יזכור את זה,‬
‫אז בסדר.‬
‫עוד ועוד "עוד כמה רגעים", אדי.‬
‫אני יודע. אבל בינתיים, תראי...‬
‫בואי ננסה ליהנות מארוחת הערב.‬
‫כן?‬
‫אפילו אם זה עם המשוגע המזוקן. היי.‬
‫אם זה יהיה יותר מדי,‬
‫תגידי את המילה "גרגויל".‬
‫ואני אוציא אותך משם.‬
‫גרגויל.‬
‫אהה, איש השעה והציפור הקטנה שלו.‬
‫דוקטור, ראני, תודה רבה‬ ‫שקיבלתם את ההזמנה הצנועה שלי.‬
‫אנא, רדו למטה.‬
‫דוקטור, אל תיראה כל כך קודר.‬ ‫זו חגיגה. מכאן.‬
‫זה פשוט הפרצוף שלי.‬
‫אני נראה קודר?‬
‫שבו.‬
‫שמעתי שיש לך מגורים חדשים.‬
‫לטעמך?‬
‫זו לא ציפורייה, אבל אני מסתדרת.‬
‫תודיעי לנו אם תצטרכי משהו.‬
‫אה! דאדלי עם השמפניה בלי דלי.‬
‫דאדלי בלי דלי.‬
‫בלי דלי דאדלי.‬
‫מצוין.‬
‫מה יש בתפריט, דאדלי?‬
‫כמנה ראשונה יש לנו‬ ‫סלט משלושה סוגי שעועית עם ארטישוק,‬
‫למנה העיקרית יש לנו לזניה עם גבינה אמיתית.‬
‫אלוהים אדירים, דאדלי, מאיפה הבאנו את זה?‬
‫חשבתי...‬
‫אולי העליתי הצעה או שתיים.‬
‫היא הייתה שפית, אתה יודע, לפני הכול.‬
‫כמה מתחשב.‬
‫מזל שלא היית איתנו במטבח.‬
‫יכולת להכין את זה בעצמך.‬
‫אמרתי לך מקודם, היא...‬
‫כן, אני יודע שהיא לא מידבקת. לא.‬
‫גם חוש ההומור שלי לא.‬
‫ג'וני!‬
‫מה קורה? אנחנו עומדים לאכול.‬
‫הזמנתי אותו להצטרף, למעשה.‬
‫כולם היו כל כך עסוקים,‬ ‫חשבתי שסוף סוף נוכל לשבת יחד.‬
‫אחרי הכול,‬
‫כל כך נחמד לאכול עם המשפחה.‬
‫באמת?‬
‫אתם...‬ ‫-אכן.‬
‫בבקשה, ג'וני.‬
‫בוא שב.‬
‫דאדלי!‬
‫וואו, לא ידעתי שאחי כזה אדם חברתי.‬
‫אני מקווה שהוא לא חשף את כל סודות המשפחה.‬
‫ואילו סודות עלולים להיות לכם לחשוף?‬
‫נרים כוסית, כן?‬
‫תשע השנים האחרונות היו...‬
‫רק תגיד מתי די.‬
‫כן. תודה.‬
‫סליחה.‬
‫בסדר?‬
‫תשע השנים האחרונות אתגרו את כולנו.‬
‫סבלנו מאוד כמדינה,‬
‫כקהילות, כמין.‬
‫איבדנו את האמונה שלנו...‬
‫ואת האמון באנשים אחרים.‬
‫אבל זה בטבענו, בגורלנו, אם תרצו, להתמיד.‬
‫וזה בדיוק גורלנו,‬ ‫שהוביל את כולנו לערב הזה.‬
‫דוקטור, עבודתך כאן‬ ‫תיחרט לעד בדפי ההיסטוריה.‬
‫ראני, את בטח גאה מאוד בבעלך.‬
‫אני מקווה שאת יודעת, בלעדייך,‬
‫ההישג שלו לא היה אפשרי.‬
‫היית ההשראה שלו.‬
‫אני מצדיע לך, דוקטור.‬
‫לבריאות שלך.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫לחיים.‬
‫ובכן...‬
‫בואו נאכל.‬
‫מאיפה זה בא?‬
‫זה היה ממש אידיוטי.‬
‫אני יודע.‬
‫האם אני...‬ ‫-לא.‬
‫למרבה המזל, הצלחתי להרגיע את כולם.‬
‫לא היית צריך לעשות את זה בשבילי, כן?‬
‫אולי כן.‬
‫אני יודעת שאתה סובל.‬
‫ואני יודעת שאתה כועס.‬
‫אבל אם נעבוד יחד,‬
‫אז כדי לבטוח זה בזה, אני צריכה שתדבר איתי.‬
‫אי אפשר שתיתן למניאקים האלה להציק לך,‬ ‫יותר מדי עומד על הכף.‬
‫זה לא בגללם.‬
‫זה...‬
‫אשתי ילדה את הבן שלנו מיד אחרי הקריסה.‬
‫קראו לה לואיזה.‬
‫לא זכינו לתת לבן שלנו שם לפני...‬
‫שהממשלה לקחה אותם ממני.‬
‫הגעתי למצב של ייאוש.‬ ‫חיפשתי חבר ותיק כדי לקבל עצה.‬
‫הוא הצטרף לאחרוני-האדם‬
‫כשהם רק התחילו לקרוא לעצמם כך.‬
‫הוא אמר שיש לו קשרים.‬
‫הוא אמר שאם אצטרף‬ ‫הם יוכלו לעזור לי למצוא את המשפחה שלי.‬
‫כששאלת אותי מה עשיתי איתם...‬
‫שיקרתי לך.‬
‫הייתי מאלה שאספו את הילדים והביאו אותם.‬
‫והייתי טוב בזה.‬
‫קראו לי "לוכד הכלאיים".‬
‫אני לא יודע אם אני‬ ‫זה שלקח את הילדים שלך. לעולם לא אדע.‬
‫אבל גם אם זה לא הייתי אני,‬ ‫אני יודע שזה היה מישהו כמוני.‬
‫ואני חייב לחיות עם זה.‬
‫עם הידיעה שקרעתי משפחות לגזרים‬
‫כדי שאוכל להחזיר את שלי.‬
‫בטחתי בך!‬
‫וקיבלת אותם בחזרה?‬
‫תודה שסיפרת לי.‬
‫היי. רוצה לשבת איתנו?‬
‫לא, אני בסדר כאן. תודה.‬
‫היו לך כמה מהלכים רציניים שם.‬
‫כולם מדברים על זה.‬
‫באמת לימדת את עצמך את כל זה?‬
‫כן.‬
‫היי, אני יודע שאנחנו‬ ‫לא חברים הרבה זמן, אבל, את יודעת...‬
‫אם משהו מטריד אותך...‬
‫אני כאן.‬
‫אני...‬ ‫-טוב, כולם להקשיב.‬
‫את, ואתה, וגם אתה.‬
‫תתכוננו ליציאה. קיבלתם משימה ראשונה.‬
‫יציאה תוך עשר.‬
‫טוב, בואו נכין אתכם.‬
‫אחריי.‬
‫מי מוכן לקינוח?‬
‫דאדלי!‬
‫מילקשייק תות.‬
‫לבקשת הרופא הטוב.‬
‫אולי גם אני העליתי הצעה.‬
‫תודה.‬
‫אלה...‬ ‫-לא נהדרים.‬
‫לא. לא, הם לא.‬
‫הם עשויים מאבקת קרב צבאית.‬
‫בגלל זה.‬
‫מצטער.‬
‫היי.‬
‫העיקר הכוונה.‬
‫באמת?‬
‫העיקר הכוונה?‬
‫ובכן, אני שואל כי את נראית לי‬
‫מסוג הנשים שמתעניינות בעיקר בתוצאות.‬
‫בלי להעליב, אבל אני בספק‬ ‫שהוא היה מגיע עד הלום בלי‬
‫ידך שתוביל את דרכו.‬
‫זה מאמץ קבוצתי.‬
‫בדיוק כמו במקרה שלך ושל ג'וני.‬
‫את צודקת לגמרי.‬
‫אחרי הכול, במי מלבד משפחה אפשר לבטוח?‬
‫אתם שניכם צמד חמד.‬
‫כן, נכון.‬
‫אנחנו צמד. היינו צמד.‬
‫היינו צמד מוזיקלי כשהיינו צעירים.‬
‫אני יאדה יאדה על הגיטרה.‬ ‫אבל ג'וני... לג'וני היה חתיכת קול.‬
‫קול יפהפה, מלא נשמה.‬
‫מהסוג שיגרום לך לבכות.‬
‫חשבנו שנהיה כמו סיימון וגרפונקל.‬
‫כן, ניגנו בבמות פתוחות, תחרויות כישרונות.‬
‫אפילו השגתי לו‬ ‫תעודת זהות מזויפת, שנוכל לנגן בברים.‬
‫זוכר שהתחילו מכות בסידר מאונטן?‬
‫אלוהים.‬
‫הבעלים לא רצה לשלם לנו.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אימא כמעט ואיבדה את זה.‬
‫כן.‬
‫כן. היא הושיבה אותי.‬
‫היא אמרה, "כן, יום אחד אני לא אהיה פה.‬
‫"אתה תהיה כל מה שיש לו.‬
‫"אתה חייב לטפל בו."‬
‫וזה מה שעשיתי.‬
‫כן, התחלתי לעבוד כדי שהוא יוכל‬ ‫להמשיך לנסות להגשים את חלומו.‬
‫כשהצטרפתי לצבא,‬ ‫הייתי שולח הביתה כסף כל חודש.‬
‫אני לא יודע, היה לי חשוב‬
‫שהוא לא יאבד את הצד הזה שלו.‬
‫ואז הגורל התערב, ו...‬
‫יום אחד, החולי הגיע.‬
‫אימא מתה.‬
‫אבל זכרתי את ההבטחה הזאת.‬
‫נדרתי נדר, לעולם לא לעזוב את ג'וני.‬
‫לעולם לא.‬
‫אני אהיה היד,‬
‫הוא יהיה הלב.‬
‫כן, אנחנו עושים מה שצריך‬ ‫כדי לשרוד את הקשיחות של העולם החדש הזה.‬
‫לעזאזל, דאדלי, אני אחתוך אותך. מה?‬
‫השלושה הודיעו לנו...‬
‫תראו, תראו.‬
‫ובכן, נראה...‬
‫שהגורל שוב התערב.‬
‫אז השלושה...‬
‫ובכן, הם סוף סוף התעשתו,‬ ‫והם הסכימו לשמוע את ההצעה שלי.‬
‫מה היא בדיוק?‬
‫תצטרכי לחכות למחר כדי לגלות.‬
‫אבל יש לי את המדען המצטיין שלי לצידי,‬ ‫ואני די בטוח שהם יראו את האור.‬
‫מחר נביא קצת סדר לעולם הכאוטי הזה.‬
‫מחר,‬
‫נעלה מופע.‬
‫מה קרה עכשיו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הוא...‬ ‫-הוא...‬
‫לא כזה גרוע.‬ ‫-מטורף.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫הוא משוגע.‬
‫היינו באותה ארוחת ערב?‬
‫הוא קצת תיאטרלי, בטח,‬ ‫אבל נראה לי שהוא אוהב את אח שלו,‬
‫והוא יעשה הכול למענו,‬ ‫וככה אני מרגיש כלפייך. אז במובן הזה,‬
‫הוא ואני...‬
‫אתם לא אותו הדבר, אדי.‬
‫שנינו נואשים למצוא תרופה,‬
‫ואם הוא לא היה מצמיד לי אקדח לראש,‬ ‫אני בספק שהייתי מוצא אותה כבר.‬
‫אתה באמת מתכוון לעזור לו עם המצגת שלו מחר?‬
‫אני חייב.‬
‫חוץ מזה, מה שאבוט אמר על הגורל...‬
‫את לא חושבת שזה היה הגורל שלנו להגיע לכאן?‬
‫זה מה שאתה חושב?‬
‫אני רק יודע שהבטחתי לך חופש.‬
‫מהנגיף ומהמקום הזה. ואני...‬
‫אני מתכוון לקיים את ההבטחה הזו, אז כן.‬
‫אני אעזור לו במופע הזה שלו, ו...‬
‫אנחנו, יקירתי, נהיה חופשיים.‬
‫החזקנו מעמד, נכון?‬
‫החזקנו מעמד.‬
‫בוא.‬
‫אני אוהב אותך, ראני.‬
‫גם אני אוהבת אותך, אדי.‬
‫ארוחת ערב, יצורים!‬
‫הוא יראה אותנו. תכסו את זה!‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫אתם בצרות עכשיו.‬
‫מאיפה השגתם את זה?‬
‫התגנבתם החוצה איכשהו?‬
‫לא תגידו לנו, מה?‬
‫אני תוהה מי מכם‬ ‫יהיה הבא בתור על קרש החיתוך.‬
‫כבר יש לי מזכרת מהאחרון.‬
‫לילד תנין לא היה סיכוי.‬
‫פיטר.‬
‫מה אתה תיקח?‬
‫אולי זוג כפפות פרווה נחמדות.‬
‫או אולי כרית נוצות?‬
‫במחשבה נוספת...‬
‫מה לא הייתי עושה בשביל קצת בייקון.‬
‫בייקון!‬
‫עזוב אותה!‬
‫- יציאה‬ ‫השמורה -‬
‫היי!‬
‫היי! עצור, חתיכת יצור!‬
‫אני רוצה הביתה. אני רק רוצה הביתה.‬
‫שלום לך.‬
‫נעים מאוד, גאס.‬
‫שמענו שיש בסביבה משפחה שמחביאה בני כלאיים.‬
‫מטרתנו פשוטה.‬
‫להעניש את הבוגדים, להחרים את המזיקים.‬
‫כשהם ייתפסו, ניקח אותם לגן החיות.‬
‫אם יהיה לכם מזל, אולי תראו‬
‫כמה מהיצורים האחרים שיש להם שם.‬
‫שמעתי שאפילו יש אחד שמדבר.‬
‫את וג'ורדן תובילו.‬
‫כל השאר, נאבטח את המתחם.‬
‫כן, המפקד.‬ ‫-יופי.‬
‫עם סיום המשימה, כולכם תהיו אחרוני-האדם.‬
‫ואז רק נצטרך לעשות את זה רשמי.‬
‫אחרוני-האדם הגאים לא מוותרים‬
‫"בקול שרים ומזיקים תופסים"‬
‫- גרסיה‬ ‫גריסמן -‬
‫נתראה בלמיר סיטי.‬
‫אין בעיה, בוס.‬
‫שינוי בתוכניות. אתה לא בא.‬
‫למה? כי דפקתי אגרוף לבחור שלך?‬ ‫שנינו יודעים שזה הגיע לו.‬
‫זה לא היה רעיון שלי.‬
‫היי, מה קורה?‬
‫אחלץ את גאס, אבל לא תוכל להיות בחייו יותר.‬
‫עדיף לו להיות איתי.‬
‫מה?‬
‫היי! תפתחו את הדלת!‬
‫תפתחו את הדלת!‬ ‫אתם לא יכולים להשאיר אותי כאן!‬
‫אתם צריכים אותי! גאס צריך אותי!‬
‫לעזאזל!‬
‫יש דרכים ישרות כחץ.‬
‫אחרות, קצת יותר עקיפות.‬
‫אבל אנחנו חייבים להאמין שבסופו של דבר‬
‫כל הדרכים יביאו אותנו‬ ‫לאן שאנחנו צריכים להגיע.‬
‫אנחנו רק צריכים להגיע בזמן.‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬