Bomben!
Alla vägar leder nånstans.
De kan föra oss till fjärran platser,
och de kan föra oss tillbaka dit där vi började.
Har alla glömt bort smittan?
Abbot har gett dem ett botemedel, så nu släpper de loss.
Jävlar. Vi har en kvart på oss innan de spärrar av.
Hur långt ska vi?
Vi skulle västerut på Bluegill, så hittar de oss.
Vid torrdockan.
Vilka är de där vännerna?
- De kallar sig för "Luftens herrar". - Jag känner till dem. Legosoldater.
Är du för fin för såna?
Det beror på. Hur väl känner du dem?
Det gör jag inte, men innan i går kände jag inte dig heller.
Än sen?
Med såna typer är det betala eller begravas som gäller.
Vi har inga pengar.
- Litar du på dem? - Jag anlitade en av dem för några år sen.
- Litar du på dem? - Ja.
Dig litar jag ju på, och det har jag inte fått ångra.
Än.
- Är allt bra? - Det är okej.
Jag är på min vakt.
- Om det är nåt du vill prata om... - Jag vill inte prata!
Jag har ont i axeln och fötterna, och vi riskerar att bli fast i Factory Town.
Så behåll ditt psyksnack för dig själv.
Jag är på min vakt för...
Ta dem!
Släpp!
Kör!
Men oavsett vilken väg vi slår in på, så är en sak säker.
Alla vägar leder till sanningen.
Hur smärtsam den än må vara.
Varför ljög du om Roy?
Han är vår vän! Och nu är han borta.
- Jag ljög inte... - Det gjorde du visst!
- Du sa att han rymde, men han är död. - Kommer vi också att dö?
Ja, jag ljög, för att skydda er.
Pubba sa att man ibland måste göra det för att skydda dem man bryr sig om.
Och titta vad jag fick tag på när jag var ute med dr Singh.
Den kommer att hjälpa oss att rymma.
Den var pubbas.
Vi ska hitta er mamma och Jepp.
Vi kan göra det här. Lita på mig!
Du fattar ju inte.
Vi litar inte på dig längre.
Varken på dig eller din Storeman.
Vi ska rymma, men vi gör det utan dig.
Han har rätt.
Vi har ont om tid. Vem som helst kan stå på tur.
Förutom du.
Vad menar du?
Du är annorlunda än oss andra, Gus.
Nej! Det är jag inte alls. Jag är som ni.
Varför får du då komma tillbaka?
Omöjligt...
Klockan är 07.17.
Jag har inokulerat antigener i ägg från Millers hönor
och introducerat antikropparna i de cellerna.
Reaktionen förefaller vara gynnsam, men...
...har viruset blivit utplånat?
Det här är sanningens ögonblick.
ANALYSERAR
Snälla...
Snälla, snälla...
INGET VIRUS PÅTRÄFFAT
Det fungerade!
Herregud.
Tack!
Vi har lyckats, dr Miller. Vi har räddat världen.
Adi?
Tänk om jag fått lära känna dig.
- Adi? - Älskling.
Vad gör du här? Du behöver vila.
Jag har väntat på dig. Vem är det där?
Bara en forskare som arbetade på Fort Smith.
- Det lät som om du pratade med henne. - Bry dig inte om det.
Huvudsaken är...
...att jag har funnit det.
Menar du...?
Ett riktigt botemedel. Inga fler behandlingar.
Ingen mer smitta.
Jag behöver bara framställa en första dos.
Den ska du få.
Sen är vi fria.
- Från det förbannade viruset. - Och den där förbannade mannen.
Åh, Rani.
Lugn.
Jag ska bara...
Du ska få arbeta.
Har nån en värktablett? Jag har så ont i axeln.
Hur är det med nyllet?
- Bättre än ditt när jag är klar. - Kaxigt, från en man med hockeyfrilla.
Vänta lite nu...
Jag känner igen dig.
Herrejävlar!
Det är ju Tommy Jepperd.
- Nummer 93, "skallkrossaren"! - Det var länge sen.
Skitsnack, du har stångats mot eliten!
Snubben spelade i Conference-finalen!
Du fick omkull den jäkla Vicky Paz, tog bollen och säkrade segern!
Jag vann 200 dollar tack vare dig.
Har du kvar ringen?
Lägg ner, Rufus.
Jaha... Vilka har vi här, då?
Bara den tredje bäste försvarstacklaren i amerikansk fotbollshistoria, och...
Du känns inte bekant.
- Inte din vän heller. - Du kanske känner igen rösten.
Vi har pratat i radio. Dolly, visst?
Jag heter Aimee Eden. Jag upprättade Reservatet för hybrider.
Jag har dåligt röstminne.
Kolla i min högra ficka.
Min dotter Wendy ritade den.
Ni hjälpte mig att sprida tusentals kopior i västra territorierna.
Hon är nio nu. En fantastisk tjej.
Men hon har tillfångatagits av Sistamännen.
De har tagit henne och mina andra barn, och...
Och hans pojke, Gus.
De behöver oss. Och vi behöver er hjälp med att rädda dem.
Jag ska fatta mig kort.
Jag riskerar inte livet för nån om jag inte får ut nåt av det.
Flygbladen kostade dig 100 måltidspoletter.
En räd mot Reservatet...
Det kostar bra mycket mer.
Så...
Vad får vi ut av det?
Ni får plundra stället.
Sistamännen har mat, medicin, vapen och till och med stridsvagnar där.
Tänk er att ha en stridsvagn.
Ni kanske får byta namn till "Luftens och markens herrar".
Hon kan stället utan och innan.
- De har säkert bensin med. - Det vore nåt.
Okej, Aimee Eden.
Vi är överens.
Men inga dumheter. Då får du och din kompis klara er själva.
LUFTENS HERRAR - VI LEVERERAR!
Sätt fart, rekryter!
Jag trodde aldrig att jag skulle få gå i high school.
Högre!
Sistamän strider i ur och skur!
Skrålar högt och snärjer djur!
Öka!
Vi har inte hela dagen på oss. Rappa på!
Inget drömteam direkt, Lou.
De lever, sir. Med stadiga lillfingrar.
Lägg alla era saker i lådorna, och med alla menar jag alla.
Sätt igång! Jackorna också.
Inget känslopjunk.
Om ni klarar av det här kommer ni att ingå i general Abbots familj
och strida för mänsklighetens framtid.
Annars går ni härifrån som civila.
Dags att skilja fåren från getterna.
Sätt igång.
Ni hörde honom. Sätt fart!
Rör på påkarna!
Dags att visa vad ni går för!
Välkommen hem, general. Hur går det i striden? Önskas nåt?
Har de hört av sig?
Vilka då?
De tre, Johnny! Skälet till att jag gav mig av härifrån.
Du vet hur krigsherrar är. De vill aldrig ta första steget.
Säg mig...
Var är min fånge?
Dr Singh bad om en ny bostad till hustrun.
Ingen stor grej, för vi hade utrymmet.
Jag bör säga att vi hade en smärre säkerhetsincident, men inget allvarligt.
Nån försökte ta sig in, men jag avstyrde det.
Jaha.
Varför...
...ska jag alltid behöva ångra när jag litar på dig?
Förlåt, general.
Hur ska vi ta oss ut?
Vi väntar.
- Vi måste ut härifrån. - Vänta på mamma.
Hon kommer inte.
Vi kommer att ta oss ut.
Verksamheten har utökats sen vi senast hade kontakt.
Medicin, skrot, antikviteter...
Allt nån vill köpa, fraktar vi.
Hybridfrakt betalar bra.
Inte ens domedagsstammen har sinkat oss. Katastrofekonomi, kallar vi det.
Ju värre det är därute, desto bättre för affärerna.
Kanske inte för dig, store man, som blivit av med sponsoravtal och grejer.
Kalla mig inte för "Storeman".
Hördu.
Så länge de får det de vill ha, får vi det vi vill ha.
Ta det lugnt.
Jag är lugn.
Såvitt vi vet är barnen i pumprummet här.
Sistamännen bevakar alla vägar in och ut och har vaktposter här, här och här.
Vi brände chansen att ta oss in underifrån med vårt senaste försök.
- De har nog ökat säkerheten. - Markalternativen är som synes begränsade.
Det är alltså kört?
Det här fixar jag ensam. Ett piano i pallet på Abbot, bara.
Inte Steinwayflygeln, vi har en köpare.
Napalm skulle funka.
Just det, vi har slut på napalm.
Det känns som mycket besvär för ett gäng skabbiga halvblod.
De smakar ändå som kyckling allihop. Doppa rackarna i smet och fritera dem.
- Med lite stekt kål till. - Ja, stekt kål!
Håll käften!
Förlåt så hemskt mycket.
Inte visste jag att skallkrossaren var så blödig.
- Du kanske inte vet så mycket om mig. - Jo, jag hade koll på dig.
Men jag slutade bry mig när du tappade stinget.
Fem minuters rast.
Jag ber om ursäkt. De snackar för mycket.
Nu fortsätter vi.
Hej, Gus.
Hej, Bobby.
- Hund. - Vill du hålla honom?
Ja.
Hund. Hund.
Ja. Hund.
Akta, Bobby. Det är ingen leksak.
Bobby! Hur...?
Du är suverän!
Bobby lita på Gus.
Gus lita på Bobby?
Upp, upp, upp.
Bobby! Vad gör du?
- Bobby! - Bobby hämta hjälp.
Vänta!
- Vart ska han? - Leta efter Jepp och din mamma, tror jag.
Du borde inte ha låtit honom gå. Tänk om han gör sig illa!
Om nåt händer honom...
Jag bara...
Du hade rätt.
Rätt om vadå?
Jag borde inte ha ljugit om Roy. Det gjorde det bara värre.
Håll utkik efter Bobby.
Hej, Rani.
Där är du ju.
Är allt bra?
Det går upp och ner. Du vet hur det är.
Ja.
Jo...
Du får inte gå omkring utan eskort längre, nu när min bror...
Förlåt, nu när generalen är tillbaka.
Det skulle han inte uppskatta.
Är han din bror?
Ja.
Avslöjad.
Det blir ofta spänd stämning när folk får veta.
Jag undrar varför...
Ja.
Hur som helst...
Ledsen, men du måste tillbaka till rummet.
Jag har sett hur han behandlar dig. Varför tolererar du det?
Han är ett monster. Du har sett vad han gör.
Han har stackarna inlåsta. Varför stannar du kvar?
Han är allt jag har.
Familj är en bristvara.
Förstår du vad som händer därute?
Det pågår ett krig utanför murarna.
Ett krig för att inte bli utrotade, som vi förlorar, så om jag får fråga...
Varför i hela friden har du blivit hönsbonde?
Hönorna är lösningen.
- Förlåt? - Hönorna kommer från Fort Smith.
De är avkommor i några få led från djur som genmodifierades i projekt Midnattssol.
- Kom till saken. - Ja.
Rent konkret så kan de producera antikroppar
mot H5G9-viruset.
Antikropparna var inte fysiologiskt kompatibla med människor,
men jag har funnit något som antikropparna är kompatibla med.
Dr Bells hemliga ingrediens.
Behandling med enbart den
tvingar bara ner viruset i ett vilande stadium.
- Därför blommar sjukdomen upp igen. - Precis.
Men kombinerad...
...med antikropparna från hönorna...
...gjorde behandlingen inte bara viruset vilande.
Den dödade det.
Ett botemedel?
Botemedlet.
Hur många till har du?
Det här är den första, men vi behöver...
Se inte på mig så där.
Du ska få tillbaka botemedlet, jag lovar.
Men jag kan inte tillåta att du räddar din brutta riktigt än.
Vet du vad stora män gör
när de som genom ett mirakel har lyckats rädda världen?
De firar.
Du, jag, middag i kväll.
Ta med dig din bedårande fru.
Och oroa dig inte, höna står inte på menyn.
Sistamännen är inte särskilt strategiskt lagda.
De är mer av ett medborgargarde.
Vi kan anta att de koncentrerar styrkan till vaktposteringarna när larmet går.
Som tur är siktar de inte särskilt bra.
- Men det gör vi. Visst, killar? - Jajamän.
Kan vi locka ut åtminstone hälften så har vi nog goda chanser.
Sen är det bara att säkra lasten...
Barnen.
...och sticka innan de märker nåt.
Ni menar alltså att vi ska flyga in med hela flottan, Big Bertha inräknad,
med full last, för att inte tala om jätten där.
Vad är problemet?
Att bränslet aldrig räcker hela vägen till Essex.
Vi fick ju flera fat från Zhang förra veckan.
Vi fick en läcka på den senaste rutten och förlorade halva tanken.
- Depån utanför Lemire City, då? - Den är väl utslagen?
Nej, jag har sett den. Den är inte särskilt hårt bevakad.
Vi kan stjäla det vi behöver där och flyga vidare.
Strålande!
Ju snabbare vi återförenar de här turturduvorna med sina missfoster,
desto snabbare får jag en stridsvagn.
Nu ber du henne om ursäkt, och det på en gång.
- Jepp... - Tvinga mig inte att upprepa det.
Vad har hänt med dig?
Låt bli, Jepperd.
Förr var du en gud.
Men nu kommer du haltande med nån djurskötare och bönar om hjälp.
Välkommen till ståplatsläktaren.
Nej!
- Sluta! - Vad säger du nu?
Du går ut nu.
- Fortsätt, soldat! - Kom igen!
Så ska det se ut!
Nu börjar ni likna soldater!
Snabbare!
Så där ja!
Snabbare! Jag skiter i om ni är trötta.
Kom igen nu, soldater! Snabbare kan ni!
För att kunna kriga måste ni brytas ner!
Ska ni låta en tjej vinna?
Vi är sistamän!
Du sopar banan med oss.
Lägg an!
Sikta!
Eld!
Igen, ordentligt den här gången!
Lägg an, sikta, eld!
Vad är problemet? Sympatikänslor?
Nej, sir.
Tänker du bli vek när du ser en sån där i fält?
Nej, sir! Inte jag, sir.
Vad väntar du på, då?
Inte illa.
Igen! Lägg an!
Sikta!
Eld!
Var har du lärt dig att skjuta så där?
Jag är självlärd, sir.
Mina föräldrar blev sjuka när jag var liten. Jag fick klara mig själv.
Det stod mellan att strida och att dö.
Och jag ville inte dö.
Du är en fighter.
Med lite finslipning kommer du att bli en bra soldat.
Dina föräldrar hade blivit stolta.
Ni kan tvätta av er och gå och käka.
Det förtjänar ni.
Rani!
Mår du bra?
Ja.
Varför ligger du i sängen?
Jag tittar på stjärnorna.
Jag mår bra, sa jag.
Jag vet att det här har varit tufft för dig.
De senaste nio åren eller tiden som Abbots fånge?
På tal om vår värd...
Han har bjudit in oss på middag.
Jag vet.
Han kom med rena kläder till dig.
Riktigt fula, måste jag säga.
Vad säger du, är du upplagd för en utekväll?
Vi kan nog knappast stå över.
Det är för att fira, Rani.
Vi har lyckats. Jag har lyckats.
Efter nio långa år är vi äntligen här.
Du är så här nära att få den första dosen.
Vi är så här nära att förändra allt.
Tack vare din tilltro till mig.
Är det vad som krävs för lite hövlighet från Abbot?
Han är ett råskinn.
Och en narcissist, men han förstår vikten av mitt arbete.
Behöver jag smörja honom ett litet tag för att påminna honom om det, så gör jag det.
"Ett litet tag" börjar bli ganska länge.
Ja, men under tiden...
...kan vi väl bara låta middagen smaka?
Även om det blir i den skäggige galningens sällskap.
Om det blir för mycket säger du bara "vidunder".
Då tar jag dig därifrån.
Vidunder.
Här kommer ju mannen för dagen! Och hans lilla pingla.
Doktorn, Rani, tack så mycket för att ni tackade ja till min inbjudan.
Kom ner.
Inga dystra miner nu. Kom, så firar vi!
Jag ser ut så här.
Ser jag dyster ut?
Slå er ner.
Jag hörde att du har fått ny bostad. Trivs du?
Det är inget aviarium, men det går an.
Du säger väl till om du behöver nåt?
Här kommer Dudley med bubbel!
Bubbel-Dudley.
Dudley-bubbel...
Utmärkt.
Vad står på menyn, Dudley?
Till förrätt blir det bönsallad med kronärtskocka
och till varmrätt lasagne med äkta ost.
Kära nån, hur kom ni på det?
Jag trodde att...
Jag kan ha kommit med några förslag.
Hon var kock innan allt hände.
Så omtänksamt.
Tur att vi inte har dig i köket.
Jag har ju sagt att...
Jag vet, hon smittar inte.
Inte min humor heller.
Johnny! Vad vill du? Vi ska äta middag här.
Jag bjöd hit honom.
Alla har haft fullt upp, så det är dags att vi sitter ner tillsammans.
Det är ju så trevligt att äta med familjen.
Jaha!
- Är ni...? - Ja.
För all del, Johnny.
Ta en stol.
Dudley!
Inte visste jag att min bror var så sällskaplig av sig.
Bara han inte har avslöjat alla våra familjehemligheter.
Och vilka hemligheter skulle det vara?
Ska vi skåla?
De här nio åren har...
Säg stopp.
Tack.
Ursäkta.
Klar?
De här nio åren har varit påfrestande för oss alla.
Vi har lidit nåt oerhört som land,
som samhälle och som art.
Vi har mist tilltron...
...och tilliten till vår nästa.
Men det ligger i vår natur, i vårt öde, om ni så vill, att härda ut.
Och det är just vårt öde som har fört oss hit i kväll.
Doktor, ditt arbete här kommer för alltid att skrivas in i historieböckerna.
Du måste vara mycket stolt över din man, Rani.
Jag hoppas att du vet att utan dig
skulle hans framgångar här inte ha varit möjliga.
Du har varit hans musa.
Heder åt dig, doktorn.
För din välgång.
- Skål. - Skål.
Skål.
Då så...
Låt oss supera.
Varför gjorde du så där?
Det var riktigt korkat.
Jag vet.
- Har jag...? - Nej.
Jag kunde som tur var lugna ner dem.
Du behövde inte göra så för min skull.
- Kanske behövde jag det. - Jag vet att du lider.
Och jag vet att du är arg.
Men om vi ska kunna samarbeta
och lita på varandra, så måste du prata med mig.
För mycket står på spel för att du ska ta åt dig av vad svinen säger.
Det var inte det.
Det var...
Min fru födde vår son precis efter kollapsen.
Hon hette Louisa.
Vår son hann aldrig få ett namn innan...
Innan myndigheterna tog honom.
Jag blev desperat och sökte hjälp hos en gammal vän.
Han tog värvning hos Sistamännen i början, när de precis börjat kalla sig det.
Han sa att han hade kontakter
som kunde hjälpa mig hitta min familj om jag tog värvning.
När du frågade vad jag hade gjort med dem...
...så ljög jag.
Jag var en av dem som fångade in ungarna.
Och jag var bra på det.
De kallad mig för "hybridfångaren".
Jag vet inte om just jag fångade dina barn. Det får jag aldrig veta.
Men om det inte var jag, så var det nån som var som jag.
Och det måste jag leva med.
Vetskapen om att jag slet isär familjer för att få tillbaka min egen.
Jag trodde på dig!
Fick du tillbaka dem?
Tack för att du berättade.
Hej. Vill du sitta med oss?
Nej, det är lugnt. Tack.
Det var ingen dålig uppvisning.
Alla snackar om det.
Är du verkligen självlärd?
Ja.
Jag vet att vi inte har varit vänner särskilt länge, men...
...om nåt känns jobbigt, så...
...finns jag här.
- Jag... - Lystring!
Du, du och ni två.
Ni har ett första uppdrag. Vi ger oss av om tio minuter.
Då ska vi få er redo. Följ med mig.
Sugna på efterrätt?
Dudley!
- Jordgubbsmilkshake. - På doktorns begäran.
Jag kom också med ett förslag.
Tack.
- Det här var... - Inte gott.
Nej, inte alls.
Det är militärens frystorkade.
- Förlåt. - Hördu...
Det är tanken som räknas.
Jaså?
Är det tanken som räknas?
Jag frågar för att du verkar vara
en sån kvinna som i första hand vill se resultat.
Inget illa ment, men jag tvivlar på att han hade kommit så här långt
utan din... vägledning.
- Det är ett lagarbete. - Precis som för dig och Johnny.
Det har du helt rätt i.
Vem ska man lita på här i världen, om inte sin familj?
Ni är en riktig duo.
Jajamän.
Vi var faktiskt en duo.
Vi spelade musik när vi var unga.
Jag lirade gitarr, men Johnny... Vilken röst han hade.
En så vacker och själfull röst, så man blev alldeles tårögd.
Vi tänkte oss att vi skulle bli som Simon och Garfunkel.
Vi spelade på öppna scener, talangjakter...
Jag fixade falsklegg så att vi kunde spela på barer.
Minns du bråket i Cedar Mountain?
Herregud...
Ägaren ville inte betala. Mamma var nära nervsammanbrott.
Ja.
Ja, hon tog ett snack med mig.
"En dag finns jag inte längre", sa hon.
"Då blir du allt han har."
"Ta hand om honom."
Och det gjorde jag.
Jag började jobba så att han kunde förverkliga sina drömmar.
Jag tog värvning och skickade hem pengar varje månad.
Jag vet inte, det var bara viktigt för mig...
...att han inte skulle tappa bort det där.
Sen kom ödet emellan...
...och så en dag kom smittan.
Mamma dog. Men jag kom ihåg mitt löfte.
Jag svor att aldrig lämna Johns sida.
Någonsin.
Jag skulle vara handen...
...och han hjärtat.
Vi gör det vi måste för att överleva i den bistra nya verkligheten.
För helvete Dudley, vad är det nu?
De tre har meddelat...
Där ser man.
Det verkar som om...
...ödet än en gång har spelat in.
De tre...
...har tagit sitt förnuft tillfånga och är beredda att höra mitt förslag.
Och vad är det?
Det får du veta i morgon.
Men med min stjärnforskare vid min sida är jag säker på att de ser ljuset.
I morgon ska vi bringa lite ordning i denna kaotiska värld.
I morgon...
...kan spektaklet börja.
Vad var det där?
Ingen aning.
- Han är... - Han är...
- ...helt okej. - ...galen.
Du kan inte mena allvar.
Han är en vettvilling! Satt vi vid samma bord?
Han är lite dramatisk, men han verkar faktiskt hålla av sin bror
och vara beredd att göra allt för honom, som jag för dig, så i det hänseendet...
- Ni är inte ett dugg lika. - Vi vill båda ha ett botemedel.
Om han inte satt press på mig hade jag nog inte funnit det.
Ska du verkligen hjälpa till med hans presentation i morgon?
Jag måste.
Och det där som Abbot sa om ödet...
Tror du inte att det var vårt öde att hamna här?
Tror du det?
Jag vet bara att jag har lovat dig frihet.
Från viruset och från det här stället. Och jag tänker hålla mitt löfte.
Så ja, jag ska hjälpa honom med hans "spektakel".
Sen är vi fria, min älskling.
Vad du har härdat ut...
Vi har härdat ut.
Kom nu.
Jag älskar dig, Rani.
Och jag älskar dig, Adi.
Mat, era missfoster!
Täck över!
Vad är det där?
Nu ligger ni pyrt till.
Var fick ni den här ifrån? Smyger ni ut?
Vill ni inte berätta?
Jag undrar vem av er som ska läggas på slaktblocket härnäst.
Jag tog en souvenir från den senaste.
Krokodilen var chanslös.
Peter...
Vad ska du ha?
Kanske ett par pälsvantar.
Eller kanske en dunkudde.
Vid närmare eftertanke...
...skulle jag göra vad som helst för lite bacon.
Bacon!
Låt bli henne!
Hallå där!
Stanna, ditt missfoster!
Jag vill hem. Jag vill bara komma hem.
Hejsan.
Trevligt att träffas, Gus.
Det ska finnas en familj som skyddar hybrider här.
Uppdraget är enkelt: straffa förrädarna och konfiskera krypen.
Sen tar vi dem till djurparken.
Med lite tur får ni se några av de andra missfostren som de har där.
De ska visst ha en som pratar.
Du och Jordan tar täten.
Vi andra säkrar omgivningarna.
- Uppfattat. - Bra.
Efter slutfört uppdrag är ni sistamän.
Då återstår bara formalia.
Sistamän strider i ur och skur!
Skrålar högt och snärjer djur!
- Vi ses i Lemire City. - Jajamän.
Ändrade planer. Du ska inte med.
För att jag slog din snubbe? Du vet att han förtjänade det.
- Det var inte jag som bestämde. - Vad är det här?
Jag hämtar Gus, men han ska inte vara med dig. Han har det bättre med mig.
Va?
Vänta! Öppna!
Du får inte lämna mig här!
Du behöver mig! Gus behöver mig!
Fan!
En del vägar är spikraka.
Andra är snirkligare.
Men i slutänden måste vi ändå lita på
att alla vägar för oss dit där vi behöver vara.
Det gäller bara att komma dit i tid.
Undertexter: Karl Hårding