Det finns stunder i livet då stora saker händer.
Somliga är vi medvetna om, som födslar och dödsfall,
medan andra inte verkar vara särskilt speciella när de sker.
- Titta, vilket charmigt hus. - Vi är sena.
- Det är vi inte alls. - Klockan är tio över.
- Det finns en klocka. - Nej...
- Jag älskar klockor. - Nej, snälla Rani...
Där ringde klockan, Herb!
Ja, Edna. Jag hörde.
Hej och välkomna!
- Du måste vara Rani. - Nej, det är jag.
Ah-di-di. Uttalar jag det rätt?
- A-di-tya. - Aditya.
- Vi skulle just stänga för natten. - Förlåt, trafiken från Hanover var hemsk.
Det problemet kommer ni inte att få här.
Det är det fina med livet på landet.
- Vad bra att vi gör det här. - Ja.
Vår första resa.
- Vi har ett badkar med fötter! - Va?!
Är det Ganesha?
Ja, mamma gav mig den när jag skulle börja studera.
Hon ville att jag skulle få med mig en bit av hemmet.
För att hålla mig samlad.
Får jag?
Han får vaka över oss.
Vad fan var det?!
Det var nog ingenting.
- "Ingenting" flög förbi mitt ansikte! - Oj!
- Det är en fladdermus. - Sprider inte de rabies?
Risken att få rabies från en fladdermus är mycket, mycket liten.
- Vi hämtar Herb och Edna. - De sover säkert nu.
Vad ska vi göra, då? Vad gör du?
Ingen fara, jag ska inte göra dig illa.
- Jag tror jag fick den. - "Tror"?
Öppna dörren!
Du är räddad och han är fri.
Jag vet att vi nyss har börjat träffas, men jag undrar om...
...vi kanske kan göra fler resor tillsammans?
Efter den här, alltså.
Typ.
Och ha fler små strapatser med små varelser på rummet?
Precis.
Så är det. Somligt förefaller så obetydligt i stunden.
Det är först när vi långt senare blickar tillbaka som vi ser dem.
Stunderna då saker har fallit på plats.
Och stunderna då de har rämnat.
Hola, militärkillen.
Har du saknat mig?
Aimee Eden.
Du har skaffat dig vänner, ser jag.
Är du här för att göra ett nytt försök?
Den här gången kanske du kan rädda dina små gnagare.
Jag ska fatta mig kort.
Du har tagit mina barn och mitt hem, men om du ger dig av nu
ska jag inte skämma ut dig inför dina små kompisar.
Jag beundrar drivet, miss Eden.
Behöver jag påminna om att du förlorade djurparken på i ärlig strid?
Jag skulle inte låta så självgod.
Du behövde en hel armé för att besegra mig och mina 12 barn.
Det är inte precis så man vill gå till historien.
Kära kvinna, när jag är färdig med dig...
Jag tvivlar på att du nånsin "blivit färdig" med en kvinna.
Har du haft problem med termiter nån gång?
Ettriga små skadedjur.
De tar sig in i väggarna och i husgrunden...
Innan man vet ordet av har de invaderat hela ens hem.
Men de är förvånansvärt enkla att bli av med.
Allt som behövs är några insektsbomber.
Akta!
Är det...?
Lila blommor!
Kemiska stridsmedel!
- Utrym omedelbart! - Lila blommor!
- Sätt fart! - Ut!
Varför flyger de så lågt?
Vi måste få ut mig härifrån.
Ser du bräckjärnet, det som ser ut som en orm? Ge mig det.
- Vi kanske... - Ser du nån bågfil?
- Men... - Vi hinner inte dividera.
Vi kan dyrka upp låset.
Inte illa.
Inte illa alls.
Hybriderna har rymt! De måste vara kvar i djurparken. Hitta dem!
- Ni två följer med mig. - Zhang får inte få nys om det här.
Johnny!
Johnny.
Vargarna klöser på vår port. Jag skulle verkligen behöva din hjälp.
Kan jag räkna med dig?
Kan jag räkna med dig?!
- Vad ska jag göra? - Ta doktorn till Evergreen, i säkerhet.
Sätt fart!
Luftens herrar...
Aimee Eden, jag ska leta upp dig och varenda en av dina små bastarder
och få er att önska att ni hade dött av smittan.
Varför? Djurparken behövs inte längre. Vi kan retirera till Evergreen.
Nej!
Jag lämnar inte ifrån mig en enda tegelsten av djurparken,
särskilt inte till den kvinnan.
Sätt fart!
Snabba på!
Inta position i staden!
Sätt fart!
Pass på uppåt!
De evakuerar!
Lycka till, Aimee.
Oj! Är det där flygplan?
Varning, luftanfall pågår!
Jag har aldrig sett ett förut.
Dags för fas två!
- Håll i er! - Vad var det där?
Gick det bra?
Se upp!
Sergeantens jeep!
De siktar mot bilarna. Ut!
Vänta!
Kör!
Kom!
- Vad är det de släpper ner? - Skrotbomber.
- Skrotbomber? - Sånt som blev värdelöst efter kollapsen.
Vi måste vidare till djurparken.
Hördu!
Du...
Vad gör du?
Hon är Djurarméns ledare, och vi är ensamma här.
- Jordan. - De dödade pappa, Becky!
Skjut inte. Vi håller oss till planen och tar henne till djurparken.
Nej.
Du har aldrig dödat, Jordan.
Du ska inte börja nu.
Nån gång ska vara den första.
Vad fan gör du?
Jag kan inte låta dig döda min vän.
Är du också med i Djurarmén?
Bra att du skärpte dig till slut. Vad gör vi med honom?
- Kom inte hit! - Va?
Att jag räddade dig betyder inte att allt är lugnt.
Stick nu, innan jag ändrar mig.
- Jordan... - Nej.
Ja, jag var med i Djurarmén, men jag är det inte längre.
Jag försöker bara rädda nån som Abbot håller fången.
- En hybrid. - Ja.
Men framför allt en vän.
Jag måste dit innan det är för sent.
Det här är helt otroligt...
Allt du sa till mig var lögn.
Nej.
Inte allt.
Du är en bra kille, Jordan.
Du behöver inte vara här för din familjs skull.
Dödade du min pappa?
Jag vet inte.
Jag måste gå.
Jag ville ta reda på vad som gjorde livslängden så hög i den här byn.
Dr Singh! Vi måste härifrån!
- Var det deras kost? Vi tog prover på... - Du måste komma nu.
Jag var ju så säker.
Förlåt?
Botemedlet... Det misslyckades.
Vi blir anfallna och måste härifrån.
Nej, det här är viktigare!
Jag behöver bara finna den felande länken, pusselbiten, DNA-strängen...
Din fru är viktigare.
- Jag ska ta dig och Rani i säkerhet. - Ja, så klart. Rani.
- Så klart... Men min forskning, då? - Nån hämtar den sen.
Jag ska leta rätt på...
Var i helvete är de?
Jag vet inte. De har rymt.
Men jag ska hitta dem.
Och när jag gör det ska jag göra deras liv till ett helvete.
Vänta lite...
- Det är du. - Det kan du ge dig fan på.
Nu är du fri!
Jag har saknat dig.
Jag har saknat dig mer.
Jag har en sak till dig.
Den är lite medfaren, men jag ville inte att du skulle vara utan den.
Tack, Jepp.
Är du redo att komma härifrån?
Ja, med vännerna som jag rymde med. Vi ska möta upp dem vid södra porten.
- De klarar sig. Deras mamma kommer. - Då rymmer vi tillsammans.
Vi hinner inte med det här, Gus. Vi måste härifrån.
- Det är du och jag nu. - Jag går inte utan dem, Storeman.
Inte du heller.
Som du vill, Sweet Tooth.
Vi letar upp dina vänner.
- Rappa på! - Sätt fart!
- Är det där? - Kom igen!
De gick in här.
- Vi måste ta en annan väg ut, Wendy. - Det finns ingen annan väg ut.
- Vad ska vi göra, då? - Jag vet inte.
Vad gör hon?
Jag kan hissa upp alla!
Håll hårt.
Gus, då?
- Jag letar. Ta hand om de andra. - Okej. Vi ses där.
Kom!
Beredda? Okej.
- Vad händer? - Packa, ni ska härifrån.
Vad snackar du om?
Du ville väl rymma?
Nu har ni chansen.
Johnny...
Jag är glad att jag fick träffa dig.
Det har betytt mycket för mig.
Jag kan åtminstone hjälpa dig ut.
- Det är krig därute! Vart ska vi ta vägen? - Var som helst är bättre än här.
Följ med.
Det här är din chans att fly också!
Min bror behöver mig.
Det är det här vi har väntat på. Nu slipper vi den här hemska platsen.
Men min forskning, då? Botemedlet?
Adi...
Vi har inget serum, ingen behandling.
Inget av det där är viktigt för mig nu.
Bara du.
Om vi ger oss av får vi mindre än en månad,
men om vi stannar kvar här kan jag hålla dig vid liv.
Det här är inget liv!
Vi har varit på rymmen från vårt öde i nio långa år, och jag är utmattad.
Jag vill bara att vi ska vara tillsammans, fria.
Vidunder.
Kom nu.
- Håll koll uppåt. - Sätt fart!
Nu gör vi det här.
Miss Eden...
Jag medger att jag har underskattat dig.
General.
Vi är redo.
Målet i sikte.
Vänta.
Vänta...
Eld!
Låt tumultet börja.
Nu är vi kvitt.
- Jag behövde ingen hjälp. - Jodå.
- Varför följer du efter mig? - Vi ska ju till samma djurpark.
Tror du jag vill göra nåt med dig efter det du gjorde?
Det jag gjorde? Jag gick inte med i Sistamännen.
Nej... Du var upptagen med att hugga mig i ryggen inför alla som betydde nåt för mig.
Du har rätt.
Förlåt.
Varför är han så viktig för dig?
Gus.
- För att jag hjälper hybrider. - Nej, det här är nåt annat.
Hans mamma lever, Tiger. Jag har pratat med henne.
- Hon bad mig ge honom det här. - Det var inget svar på min fråga.
Fattar du inte? Gus letade efter sin mamma.
De borde få vara med varandra.
Kan jag bidra till det, så kanske jag har gjort nåt bra för en gångs skull.
Vilken självrättfärdig dynga!
Säg det där igen.
Okej.
Nu förstår jag.
- Vad snackar du om? - Det här handlar inte om Gus.
Utan om din syster.
Du tror att om du sammanför Gus och hans mamma,
kanske du har en chans att hitta Wendy.
Då så. Kom.
Jag sa ju att...
Håll käften och låt mig göra det rätta.
Bara vi två, alltså.
Inte bara vi.
Ponny...
...Noshörning...
...och alla de andra.
- Menar du att...? - Ja.
På din order.
Wendy!
Finn! Wendy!
CHAMAELEONIDAE SAPIENS
Roy...
BENMÄRGSBIOPSI STAMCELLSTRANSFUSION
- Nu drar vi upp dig, Earl! - Okej.
Hallå där!
Rör dig inte.
På med silkesvantarna.
Vi föredrar hårda nypor.
Du...
Förrädare.
Eller borde jag kalla dig för "hybridfångaren"?
Det får ingen nånsin kalla mig för igen.
Ta ungarna.
Gus?
Var är du?
Pigtail?
Mamma?
Kom hit!
Jag är här nu.
- Var är de andra? - På väg mot södra porten.
Då letar vi upp dem.
Titta, vad de har gjort.
Det här var vårt hem.
Det här är bara sten och betong.
Hemma är där vi är tillsammans.
Kom nu.
Stanna!
Jag tar honom!
Okej.
Kom.
- Gus! Är det...? - Ja.
Hälsa på Jepp, allihop.
Hej.
Nu tar vi oss ut härifrån. Kom.
- Vänta, var är Wendy? - Hon gick för att hämta dig.
När jag har fört er i säkerhet
ska jag hämta henne.
Jag lovar.
Hör på nu.
På tre springer vi mot bussen för allt vi är värda.
Ett, två, tre!
Sätt er.
Snabba på.
Då så...
De gör en ny räd!
Inkommande!
Jag är träffad! Håll i er!
Okej!
Bertha är träffad, Rufus! Vi måste vända om.
Inte än. Jag ska ha min stridsvagn.
- Skyll dig själv, din galning. - Jag åker inte härifrån utan den.
En till på ingång!
- Ladda! - Ge hit!
Stanna där, din jävel.
Ingen skjuter!
Träff!
Där satt den!
- Ni träffade. - Jajamän.
Jag låter röja upp i djurparken. Vi är snart igång igen.
Varför gjorde hon det?
Varför gasade Aimee Eden djurparken?
- För att få ut oss. - Nej.
Den kvinnan skulle aldrig skada bastarderna.
Så varför gjorde hon det?
Det är plast.
Blommorna var en avledning, så att hon kunde...
In i djurparken, nu!
Sätt fart!
En dörr till, så är vi fria.
Vi är snart ute, Adi.
Gus...
Så klart.
Gus.
Jag har haft honom framför mig hela tiden.
Förstår du inte? Gus är unik.
- Han är den felande länken. - Glöm det. Vi ska rymma.
Ja, jag måste bara hämta dr Millers forskning i labbet.
- Jag kan få det att fungera! - Varför kan du inte släppa det?
Allt det här, Rani...
Allt vi har gått igenom, allt jag har gjort!
Det får inte vara förgäves.
Snälla Aditya.
Jag kommer snart.
- Så där ja. Beredda? - Ja!
Hjälp till, räven.
Åt vänster och sen upp.
Så där ja.
Storeman! Titta!
Lägg av!
Släpp på henne!
Mamma!
Gus.
Hej, mamma!
Tack.
Håll i hatten. Nu kör vi.
Det finns stunder som vi bär med oss resten av våra liv,
då allt faller på plats.
Och det finns stunder som vi helst av allt skulle glömma.
Nej! Nej!
Rani! Allt är borta!
Vad fan ska du föreställa?
Bobby.
Du, Bobby...
Råkar du veta var de har stridsvagnen?
Ja.
Då så.
Det här är inte över.
Sätt fart!
Nästa anhalt, Yellowstone!
Yellowstone!
Undertexter: Karl Hårding