Jag förstår inte.
Vi har ägg så att det räcker till att mätta en mindre kontinent,
men lyckas ändå inte odla fram en fungerande kultur?
Innovation tar tid, Gillian.
Jag ska nämna det för styrelsen när de tar ifrån oss våra pengar.
Det tar månader att analysera en enda iskärna.
I den här takten blir det aldrig några kliniska försök.
En del av det här genmaterialet är helt nytt för oss.
Den här typen av forskning kan inte påskyndas.
Varför inte?
För att en stam som slår fel ut, vad det än må vara, är allt som krävs.
Om vi reproducerar den...
...kan allt gå åt helvete.
Vad i...?
Är allt som det ska?
Ett obefruktat ägg.
Med hjärtslag.
Va?
Vi har nog tryggat finansieringen.
Jag fick aldrig chansen att berätta min bästa Grateful Dead-historia, Richard.
Mina föräldrar lyssnade på Jerry vid min tillkomst.
Det har gjorts studier om musikens positiva effekter vid provrörsbefruktning.
Det låter löjligt, men...
...jag kände ett ansvar för hjärtslagen.
På gott...
...och ont.
Jag trodde inte att jag kunde bli mamma, men...
...ibland smyger sig livet på.
Kom.
Kom nu!
Du måste ta Gus.
Jag kan inte göra det här. Jag är ingen speciell.
Dig letar de inte efter, så Gus är trygg hos dig.
Du ska vara trygg.
- Jag vet inget om barn. - Jag vet inget om att rädda världen.
Jag hittar er. Gå nu!
"Jag hittar er."
Det var de tre sista orden jag sa till dig.
Det går inte en dag utan att de ekar i huvudet.
Om och om igen.
Som hjärtslag.
Vad har hänt här?
Fråga er mamma om det.
Det var hennes idé.
Vägen är blockerad. Vi kommer inte fram.
- Vad ska vi göra? - Låt mig tänka.
- Vad är det som låter? - Storeman...
- Varifrån kommer det? - Jepp...
Vad är det där?
- Ner! - Ner, ungar!
- Jepperd! - Backa!
Ner! Aj, för helvete...
Vad ska vi göra?
Dra den åt vänster. Nu!
Bort från fönstren!
Vad är det här?
Djurarmén.
Björn!
Allt för att rädda bussen!
- Akta! - Ducka!
Vad gör de?
Göm er!
Akta!
Vägen är fri!
Vad händer?
Vem är det?
Bobby tillbaka.
Bobby!
Kom hit, Bobby!
Åk.
Vi täcker dig.
Du...
Åk.
Lova mig en sak.
Vadå?
Lova att göra slut på dem.
För gott.
Nu gör vi slut på Sistamännen!
- Länge leve djuren! - Länge leve djuren!
Ta hand om honom.
Det är en fantastisk grabb.
Bobby!
FÖRRÅD
Fan också...
Svara.
Vad är det?
Har du hört?
Det passar inte just nu, Judy.
Det är kaos. Jag tror att mikroben vi jobbade på har kommit ut.
Därför går myndigheterna in.
De försöker förstöra allt.
- Men...? - Gus.
- Har du hittat honom? - Ja.
- Han är i trygghet. - Tack, gode Gud.
Jag har sagt att vi ofta inte visste vad vi jobbade med.
Gillian har alltid haft hemligheter.
Hur ser beredskapsplanen ut?
Jag tror inte att det finns en beredskapsplan.
Tänk om det här är... Tänk om det är slutet.
I så fall är det redan för sent.
Men vad ska jag göra nu? Ska jag komma till dig?
Birdie?
- Vart tog du vägen? - Jag är här.
Vad ska jag göra?
Packa.
Tick-tack, dr Miller.
Släpp mig!
Nej!
- Gick du med i Sistamännen? - Som spion, för att hitta dig.
- Efter all skit jag har fått... - Det var inte samma sak.
Jag är så glad att ni lever.
Jag följde spåren till flygplanet, såg blodet...
- Och hur länge letade du efter mig? - Lika länge som du letade efter mig...
Du stod näst efter Gus på listan. Jag lovar.
Samma här, jag lovar.
Jag är glad att du hittade oss.
- Hur kommer det sig att du lever? - Det har jag henne att tacka för.
- Vem är hon? - Hon hade Reservatet. Hon är deras mamma.
Jag har en sak att berätta, Gus.
Om Birdie.
Vadå?
- Jag har pratat med henne. - Va?
Jag hittade en telefon...
- Var är hon? - Det sa hon inte.
- Varför inte? Vad sa hon? - Alltså...
- Frågade hon om mig? - Ja.
Hon bad mig ge dig en sak.
Jag berättade om hur fantastisk du är.
Hon blev så glad av att höra det.
Och att du hade hittat hem till henne.
Jag tog med den till dig.
Vad är det här?
Det är ett kassettband.
Det är som en cd.
Eller en skiva.
Det är nog bilder...
Du vet inte mycket om kassettband, du. Det är musik på det.
Sånt som du gillar att dansa till.
Nej, man behöver en bandspelare.
Ursäkta, Storeman. Mamma vill att vi stannar.
Wendy, det här är...
Jag vet vem du är.
Du heter Björn. Gus har berättat om dig.
Hej, Wendy.
Hej, Björn.
Jag heter egentligen Becky.
Gör du?
Trevligt att träffas, Becky.
Trevligt att träffa dig också.
Vi tar rast här.
Vet ni vad det innebär?
Att ni får kissa, och inget annat.
Ni får fem minuter.
Sen ska ni vara på bussen, för då åker jag.
Jag skojar inte.
Vi är inte utom fara än.
Beredda?
På tre. Ett...
Hörni!
Jag sa inte...
Okej, ut med dig.
Fem minuter!
Är det nån som ser dem?
Inte den här kanalen, puckon! Den är inte säker.
Vad är ställningen?
Djurarmén har omringat djurparken.
Vi är utom fara.
Det kommer att kännas bättre när problemet är åtgärdat.
Först då är vi utom fara.
Vem är hon?
Lång historia.
Men hon älskar barnen över allt annat.
Hon har gjort allt för att rädda dem.
Tro mig, den där släpper hon aldrig med blicken igen.
Kom nu.
Det är bara ni kvar.
Rappa på.
Barnen är på bussen.
Vi måste åka om vi ska komma fram till stugan före gryningen.
Vi måste komma så långt från djurparken som vi kan.
Gå du.
Jag kommer efter.
Jag vet att du är arg och att du aldrig förlåter mig.
Men vi måste åka. Abbot är ur balans, men inte besegrad.
Du räddade mina barn. Jag förlåter dig.
- Du... - Snälla, stanna.
Förlåt, men...
Kom inte närmare, Jepperd.
Vänta.
Är du...?
Hur?
Det har jag undrat sen vi åkte från Reservatet.
Abbot har medicin, vi kan kontakta Djurarmén...
Jag har den.
Jag tog med mig den.
De dödade mitt barn för att tillverka den. Jag kommer aldrig att ta den.
Han hette Roy och han var åtta år gammal.
Han älskade fotboll.
Jag bär honom med mig.
Vad har du sagt till barnen?
- Ingenting, inte än. - De måste få veta.
Mina barn har haft ett helvete.
Låt oss få en sista resa tillsammans.
Det förtjänar de.
Säg bara vad du behöver.
Kör mina barn till stugan.
Jag vill ägna min sista tid åt att se till att de är trygga.
Hjälper du mig?
Ja.
"Jag hittar er."
Jag menade det när jag sa det.
Jag visste det inte då, men det fanns ett skäl till att vi sammanfördes.
Ett skäl till att våra berättelser fann varandra.
Och ett skäl till att min berättelse tog längre tid på sig.
Yellowstone!
Välkommen hem.
Här är det. Följ efter.
Sisten dit är en stinkfis!
Va?
- Det är mindre än jag mindes det. - Jag älskar det.
- Gör du? - Ja!
Du lyckades, Gus.
- Du tog med oss hit. - Vi lyckades tillsammans.
Här är trädgården.
- Synd att jag satte eld på den. - Gjorde du?
Jag var på dåligt humör.
Säg att det finns mat här. Earl försökte äta en tallkotte.
Är det...?
- Potatis! - Inget mer torrfoder.
Har vi kritor, mamma?
Kan vi bygga en koja? Snälla?
Nu leker vi!
Vi vill leka med dig.
Det skulle jag gärna, men vi har mycket att göra här innan det blir kväll.
Vem vill leka?
- Jag! - Vi leker!
Kom, allihop!
Okej, jag vill veta
vem som kan hämta mest vatten från bäcken där borta.
Klara...
Färdiga...
Gå!
Har...
...Jepp berättat?
Du är som en rockstjärna för barnen.
När ni kom inkörande på era motorcyklar...
De gör allt som du säger.
Behöver du vila?
Jag kan försöka trötta ut dem.
Ja, tack.
- Okej, vem är starkast här? - Jag!
Vem kan samla in mest ved till vår lägereld i kväll?
Jag ska berätta sagor om Djurarmén.
Klara...
Färdiga... Gå!
Skönt att vara hemma?
Ja. Bättre än när jag gav mig av, faktiskt.
Mina vänner är här.
Och Becky, Aimee och du. Vad mer kan jag önska mig?
Sätt dig i pubbas fåtölj om du vill. Han skulle inte ta illa upp.
Ja...
Skön.
Du ser orolig ut.
Är vi trygga?
Låt de vuxna oroa sig för sånt.
Är vi trygga, Jepp?
Tryggare än ni var i går.
Det där var hans.
De där sakerna var viktiga för honom. Kanske för henne också.
Jag vet inte.
Jag kanske aldrig får veta.
Eller...
...så får du det.
Hej, Richard.
Minns du mig?
Jag är nog skyldig dig en förklaring.
Det sista jag sa till dig var: "Jag hittar er."
Men sen hade livet och världens undergång andra planer.
En del pandemier börjar med fladdermöss.
Den här började med hybris.
Gillian.
Vad har hänt?
Det här är en liten biverkning av den där influensan som går.
Du har nog hört om den.
Den sprider sig snabbare än nåt vi har sett förut.
Vid veckans slut kommer kaos att råda.
Men då lever knappast jag.
Hur vet du det?
Jag är patient noll.
- Injicerade du dig själv? - Vi kunde ha revolutionerat medicinen.
De skulle aldrig få prov på människor godkända, och du...
Du var uppslukad av din egen lilla upptäckt.
- Var är han? - Han är ett spädbarn.
De tog inte övervakningskamerorna, dr Miller.
Och du...
Du har precis lämnat ifrån dig det största forskningsrönet i modern tid.
Berätta var de är innan det är för sent.
- Jag vet inte. - Men du har en aning.
Vi fick bara två ägg med livskraftiga kulturer.
Det ena blev det som är i mig,
och det andra blev Genetisk enhet serie 1.
Han är inte botemedlet.
Det vet vi inte om vi inte försöker, och min tid är snart ute.
Vill du ha min hjälp?
Då måste jag få veta allt.
Varför Alaska?
På grund av honom.
Kapten James Thacker var min farfarsfar.
Han led av en muskelnedbrytande sjukdom
som har drabbat alla Thackers avkomlingar, mig själv inräknad.
Han seglade till Alaska på jakt efter en ungdomens källa.
Han trodde att den skulle kunna bota honom.
Men han och hans besättning försvann.
Du letade efter honom.
Vi har visst öppnat Pandoras ask.
Det är vår skyldighet att stänga den igen.
Såväl min som din.
Pojken kan vara vårt enda hopp.
Hör på mig. Du kommer aldrig att få ett liv med honom.
Han kommer att jagas så länge han andas,
och till slut kommer du att leda dem till honom.
Berätta för mig var han är, för hans skull.
Och för din.
Du har rätt.
Jag tror jag vet var de är.
Men jag kommer med honom till dig.
Dra inte in Richard.
Han har ingenting med det här att göra.
Är det förstått?
Du gör det rätta.
För mig.
För honom.
Kanske för hela världen.
"Jag hittar er."
Det var de tre sista orden jag sa till dig.
Det går inte en dag utan att de ekar i mitt huvud.
Om och om igen...
...som hjärtslag.
Så, ja...
Jag är verkligen skyldig dig en förklaring.
Även om du aldrig får den.
LETAR EFTER GUS. TA HAND OM DIG. / B
P.S. JAG TOG DIN BIL. DE KÄNNER IGEN MIN. FÖRLÅT.
Sanningen är att jag aldrig försökte hitta er.
För så länge jag finns med i bilden kommer du och Gus att vara i fara.
Jag är Gus mamma,
och för att skydda honom från världen
kan jag inte söka efter honom.
Vi måste alla göra uppoffringar.
Oavsett om vi förtjänar det eller inte.
Men Gus förtjänar ett liv, och du med.
Även om jag inte kan vara en del av det.
Jag vet fortfarande inte hur man räddar världen.
Men jag vet var jag ska leta.
Alaska.
Det är upp till mig att få slut på det här.
Lev livet med honom.
För min skull.
Så normalt som man nu kan leva.
Se till att han är trygg.
Och var pappa. Det kommer du nog att vara bra på.
Och om du kommer för att få en andra dejt är jag inte kvar.
Men jag hoppas att det här kan förklara varför jag aldrig kom,
och att du kanske förstår.
Du och Gus får kämpa på.
Ta den norra ingången. Ponny och jag tar den södra.
Kom.
Det här är Kodiak 16. Hör ni mig?
Jag är här.
Varför tar det sån tid?
Vi har dem belägrade i djurparken.
Så fort Abbot visar sig, flyger han i luften.
Ljuv musik.
Hur går det att vara barnvakt?
Jag har hittat henne, Tiger. Jag har hittat Wendy.
Vad är det du säger?
- Det är hon. Rätt ålder och allt. - Driver du med mig?
- Jag kan knappt tro det heller. - Vad säger hon, då?
Jag vet inte.
- Jag har inte sagt nåt än. - Vad väntar du på?
Det är komplicerat. För henne är jag en främling.
Hon har en familj som hon älskar, och en mamma som...
Det passar inte, bara.
Hon är bara ett barn, och hon känner inte mig...
Sluta tänka, och gör det bara.
Hur då? Jag har glömt hur det är att ha en syster.
Skitsnack.
Du har mig.
Efter allt vi har gjort får du inte vänta en sekund till.
Okej.
Hon kommer att älska dig.
Och mig.
Jag ska lära henne att svära och att sparka sistamän där det gör som ondast.
Om det finns några kvar.
Kom hit.
Följ tågrälsen norrut till det gamla stenbrottet.
Följ floden, förbi kamomillängarna där vi brukade se på stjärnorna,
upp på berget tills du hittar ett staket.
- Där är vi. - Jag ser fram emot att träffa henne.
Hej på er.
Vad är det jag hör om kamomillängar?
Vad ritar du?
Vad tycker du?
Vad duktig du är.
Tack. Det säger mamma också.
Skar du hjärtat ur en sistaman för att rädda Gus?
- Har han sagt det? - Det är så coolt.
- Jag hatar Sistamännen. - Då har vi det gemensamt.
Vet du nåt mer vi har gemensamt?
Vi är vänner med Gus.
Ja, vi har bra smak.
Och mer?
Jag vet inte.
Jag känner dig inte än,
men jag vill lära känna dig.
Jo...
Jag har en sak att berätta.
Nåt som du aldrig kommer att tro.
Vill du höra?
Pigtail.
Förlåt.
Det är ingen fara.
Hej, gumman.
Ska vi ta en promenad innan solen går ner?
Jag hämtar de andra.
Nej, bara du och jag just nu.
Jag tror att vi behöver prata.
Förlåt, jag kommer sen.
Jag väntar.
Vad sa hon?
Vet du var Alaska ligger?
Långt bort. Hurså?
Hon åkte dit.
Det är långt norrut.
Hur många sovnätter?
- Vad är så roligt? - Du, Sweet Tooth.
Världen är större än du tror, lilleman. Mycket större.
Man kan inte gå till Alaska, eller åka tåg.
Det behövs flygplan, båt, kanske slädhundar,
och rejält med kläder, för det är svinkallt.
Hon kunde. Hon åkte dit ensam.
Hon gav sig av så långt hemifrån, längre än jag.
Tänk om hon är helt ensam och fryser, och inte har nån som hjälper henne.
Hon är en tuff kvinna.
Om hon åkte dit hade hon nog skäl till det.
Hon åkte dit för att rädda världen.
För att jag skulle vara trygg.
Hon skulle inte vilja att du oroade dig för henne.
Hon kan ta hand om sig själv.
Nu kommer jag!
Hon skulle vilja att du lekte med dina vänner.
Ut med dig.
Gå och gör dina knäppa hjortgrejer.
Kom, Gus!
De här barnen kommer att behöva oss.
Dig och mig.
Jag vet.
En dag kommer världen att bli trygg.
Och när den är det...
...lova mig att uppleva den.
För den tillhör er.
- Jag lovar. - Det ska vi.
Och om ni bråkar måste ni bli sams igen.
Ni ska aldrig somna osams.
Det ska vi inte.
Och även om det känns självklart, säg att ni älskar varandra varje dag.
Flera gånger om dagen.
Jag älskar dig.
Jag älskar, älskar, älskar dig.
Jag älskar dig, mamma.
Älskar dig för alltid, mamma.
Jag är usel på att ta farväl.
Om du fortfarande lyssnar vill jag säga en sak till.
Om jag fick chansen att göra allt igen...
Sal's.
Den varma chokladen.
Gus.
...så skulle jag göra precis likadant.
Om...
...och om...
...och om igen.
Utan att tveka.
Vart ska du?
Alaska.
Gus?
Gus!
Sweet Tooth!
Sweet Tooth, kom tillbaka!
Jag är här.
Blev du orolig?
Förlåt.
Nej.
Eller jo.
Jag trodde att du hade stuckit iväg utan mig igen.
Det gör jag inte om.
Titta på himlen.
Varför ser den ut så?
Det är norrsken.
Man ska inte kunna se det härifrån.
Vi är för långt söderut.
Var brukar man kunna se det?
Där det är på tok för kallt.
Som Alaska?
Jepp...
Det kommer nån!
Jag hörde det.
Kom.
Tiger!
Abbot kommer.
Fly!
Nästa anhalt,
Yellowstone!
Nu avslutar vi det här.
Undertexter: Karl Hårding