Я не розумію.
У нас нібито досить яєць, щоб нагодувати невеликий континент,
та ми не можемо виростити одну життєздатну культуру?
Інновації потребують часу, Джилліан.
Я так і скажу раді, коли вони скоротять нам фінансування.
Щоб перевірити хоч один керн, знадобляться місяці.
Так ми й не дійдемо до клінічних досліджень.
Я навіть не можу...
Ми вперше бачимо цей генетичний матеріал.
Не можна підганяти таке дослідження.
- Бо... - Бо що?
Бо одна помилка - і все.
Цього достатньо.
Якщо ж ми відтворимо його,
розверзнеться пекло.
Що за...
Усе добре?
Незапліднене яйце.
У нього є серцебиття.
Що?
Думаю, фінансування ми забезпечили.
Я так і не розповіла улюблену історію про «Ґрейтфул Дед», Річарде.
Мої батьки слухали Джеррі, коли зачали мене.
Проводили дослідження про користь музики для розвитку в пробірці.
Знаю, звучить смішно, але...
Я відчувала відповідальність за те серцебиття.
На щастя...
чи на жаль.
БІОНЕБЕЗПЕКА
Я ніколи не думала, що стану матір'ю,
та життя непередбачуване.
Сюди.
Ходімо! Нам сюди.
Ти повинен узяти Ґаса.
Але я не можу.
Я ніхто.
Тебе не шукатимуть, і ти зможеш захистити Ґаса.
Тебе захистять.
- Я нічого не знаю про дітей. - Я нічого не знаю про порятунок світу.
Я знайду вас. Іди.
Іди!
...тут. Стоп!
«Я знайду вас».
Ось три останні слова, які я вам сказала.
Тепер я прокручую їх у голові щодня.
Знову та знову.
Наче серцебиття.
Ого, що тут сталося?
Спитай у мами, малий.
Це вона придумала.
- Уф! - Дорогу перекрито.
Нам не проїхати.
- Як бути? - Не знаю. Дай подумати.
- Що за звук? - Здорованю?
- Звідки він? - Джеппе?
Що це?
Усі, лягайте.
Діти, лягайте!
- Джепперде! - Здавай назад, Здорованю!
Лягайте! Трясця.
- Що нам робити? - Лягайте.
- Сунь ліворуч. - Не можу!
Сунь!
Діти, відсуньтеся від вікон!
Що це?
Армія тварин.
Беар.
Ми загинемо за цей автобус!
Буя!
- Обережно! Лягайте! - Лягайте!
Що вони роблять?
Ховайтеся! Зачаїться!
Пильнуйте!
Здорованю, дорога вільна.
Що відбувається?
Хто це?
Боббі повернувся.
Боббі!
Боббі, ходи сюди.
Їдь.
А ми прикриємо.
Слухай.
Їдь.
Пообіцяй мені дещо.
І що ж?
Пообіцяй, що прикінчиш їх.
Даю слово.
Ми прикінчимо Останніх!
Тварини навіки!
Подбай про нього.
Він суперовий малий.
Боббі!
ЛАСУН
ФОРТ СМІТ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ЦЕНТР
ТЕХКІМНАТА
Чорт.
Давай.
Що?
Ти чула?
Зараз не найкращий час, Джуді.
Почалося пекло.
Мікроб, над яким ми працювали, потрапив назовні.
Через це й втрутився уряд.
Вони хочуть знищити геть усе.
- А як же... - Ґас.
Знайшла його?
Так.
З ним усе добре.
Дякувати Богу.
Я казала тим козлам, що не знаю, над чим ми працюємо.
У Джилліан завжди були секрети.
То який у нас запасний план?
Мені здається, що ніякого запасного плану немає.
А якщо це воно? Раптом...
Раптом це кінець?
Тоді вже занадто пізно.
Що мені тепер робити? Тобто...
Їхати до тебе додому?
Бірді?
Бірді.
Бірді, де ти?
Я тут.
Що мені робити?
Збирай речі.
Тік-так, докторко Міллер.
Відваліть від мене!
Ні!
І ти пішла до Останніх.
Як шпигунка, щоб знайти тебе.
А ще мене шпетила.
Це зовсім інше.
Я рада, що ви живі.
Я дісталася до літака.
Бачила кров.
І довго мене шукала, не побачивши мого тіла?
Стільки ж, скільки ти шукав мене.
Ти була наступна в списку після Ґаса. Присягаюся.
І ти. Присягаюся.
Я радий, що ти знайшла нас.
Як тобі вдалося вижити?
Я не вижив би, якби не та пані позаду.
- Хто вона? - Власниця Заповідника.
І їхня мама.
Ґасе, я щось дізналася.
Про Бірді.
Що саме?
- Ми говорили. - Чекай.
- Що? - Я знайшла телефон на горищі...
- Де вона? - Хтозна. Вона не сказала.
- Чому? Як вона? Що казала? - Ну...
- Питала за мене? - Так.
І просила дещо тобі передати.
ДЖЕРРІ ҐАРСІЯ, ДЕВІД ҐРІСМАН
Я розповіла їй, який ти чудовий.
Вона була така рада це чути.
І те, який шлях ти здолав до її дому.
Я зберегла для тебе і її.
Що це?
Це називається касетою.
Ніби як диск.
Чи альбом.
Гадаю, на ній є фото...
Ти не знаєш, що таке касета, еге ж? На неї записують музику.
Ну, те, під що танцюють.
Ні. Тут потрібен касетний плеєр.
Пане Здорованю, мама просить спинитися.
Венді, це...
Я знаю, хто ти.
Тебе звати Беар.
Ґас про тебе все розповів.
Привіт, Венді.
Привіт, Беар.
Насправді мене звати Беккі.
Серйозно?
Рада знайомству, Беккі.
Навзаєм.
Гаразд, це називається «піт-стоп».
Знаєте, що таке піт-стоп?
Це щоб попісяти.
Ось так.
Даю п'ять хвилин.
Після цього ви або садите дупи, хвости, чи що у вас там, в автобус,
або я їду без вас.
І я не жартую.
Тут досі небезпечно.
Готові?
На рахунок три. Один...
Я лише...
Добре, ідіть.
Я сказав - п'ять хвилин.
Хтось їх бачить?
Геть із цієї частоти, довбні. Вона не надійна.
Яка там ситуація?
Армія тварин оточила зоопарк.
Усе добре.
У мене камінь із душі впаде, коли вони покінчать із ними.
Бо до того часу ми в небезпеці.
Що з нею?
Довга історія.
Вона любить цих дітей понад усе.
І пройшла пекло, щоб повернути їх.
Повір мені, вона більше не випустить її з поля зору.
Гаразд, заходьте. Швидше.
Ви останні, нумо.
Мерщій.
Усі діти на місці.
Час їхати.
Може, до світанку дістанемося до хатини.
Треба від'їхати від зоопарку якнайдалі.
Іди.
А я за тобою.
Слухай, я знаю, ти сердишся й ніколи мені не пробачиш.
Але треба їхати.
Еббот похитнувся, але не впав.
Ти врятував моїх дітей.
Я пробачаю.
- Слухай... - Прошу, стій.
Пробач, але...
Джепперде, не підходь ближче.
Чекай.
Невже ти...
Як?
Я запитую себе, відколи ми покинули Заповідник.
В Еббота є ліки. Можна зв'язатися з Армією тварин...
Вони в мене.
Забрала їх, коли була там.
Вони з мого сина, я не прийму їх.
- Еймі... - Я нізащо їх не прийму.
Його звали Рой. Йому було вісім років.
Він любив футбол.
Я тримаюся за нього.
Що ти сказала дітям?
Нічого.
- Поки. - Вони мають знати.
Мої діти пережили пекло, Джепперде.
Нехай це буде наша остання подорож разом.
Вони заслужили.
Скажи, що тобі треба.
Відвези моїх дітей у ту хатину.
Наприкінці я хочу побачити, що вони в безпеці.
Допоможеш мені з цим?
Так.
«Я знайду вас».
Я казала це щиро.
Навіть якщо я цього не знала, життя звело нас разом неспроста.
Наші історії перетнулися з певної причини.
Моя історія трохи затягнулася теж небезпідставно.
НАЦІОНАЛЬНИЙ ПАРК «ЄЛЛОУСТОУН»
Єллоустоун!
Вітаю вдома, малий.
Це воно. За мною.
Хто останній, той смердючка.
Що?
Вона значно менша, ніж я пам'ятаю.
Я в захваті.
- Чесно? - Так.
Тобі вдалося, Ґасе.
Ти привів нас сюди.
Нам вдалося.
Заціни город.
Шкода. Я його спалив.
- Що ти зробив? - То був поганий день.
Скажи, що тут є справжня їжа. Бо Ерл уже хотів з'їсти соснову шишку.
А це...
Картопля.
Прощавай, корме.
Мам, а в нас є олівці?
Ми зробимо будинок на дереві? Будь ласка!
Пограймося!
Побавмося разом.
Я б залюбки, але до вечора в нас багато справ.
Гей, хто хоче зіграти в гру?
- Я хочу. - Я.
Ідіть сюди!
Добре.
Я хочу дізнатися,
хто набере найбільше води з того струмка
і принесе її сюди.
На старт,
увага,
руш!
То...
Джепп тобі сказав?
Ти для моїх дітей наче рок-зірка.
Ви так ганяли на тих мотоциклах.
Вони слухатимуться тебе.
Хочеш відпочити?
Я спробую їх заморити.
Так, дякую.
Друзі.
Гаразд, а хто в нас тут найсильніший?
- Я! - Точно я!
Хто ж назбирає найбільше дров для вечірнього багаття?
Я розповідатиму про Армію тварин.
На старт,
увага, руш!
Добре бути вдома?
Ага.
Навіть краще, ніж було колись.
Мої друзі тут.
І Беккі, і Еймі.
І ти.
Чого ще хотіти?
Сідай у Паббине крісло.
Він був би не проти.
Так.
Непогано.
Тебе щось турбує.
Ми в безпеці?
Нехай цим переймаються дорослі.
Джеппе, ми в безпеці?
Ти в більшій безпеці, ніж був учора.
Це належало йому.
Щось для нього значило.
Може, для неї теж.
Не знаю.
Може, і не дізнаюся.
З іншого боку...
може, і дізнаєшся.
ВІДТВОРИТИ
Привіт, Річарде.
Пам'ятаєш мене?
Гадаю, я завинила тобі пояснення.
Востаннє я сказала тобі:
«Я знайду вас».
Та в життя й кінця світу були свої плани.
Деякі пандемії починаються з кажанів.
А ця почалася з пихи.
Джилліан.
Що трапилося?
Маленький побічний ефект грипу, що зараз гуляє навколо.
Гадаю, ти про нього чула.
Вірус шириться швидше, ніж будь-коли.
До кінця тижня запанує повний хаос.
Хоча дуже ймовірно, що я до цього не доживу.
Звідки ти знаєш?
Я нульовий пацієнт.
Ти ввела його собі?
Ми могли перевернути світ медицини.
Вони не стали б проводити досліди на людях, а ти...
Ти була одержима своїм маленьким відкриттям.
Де він?
Він лише немовля.
Вони не забрали камери спостереження, докторе Міллер.
А ти...
Ти просто віддала найзначніше відкриття сучасної науки.
Тож скажи мені, де вони, поки не пізно.
- Не знаю, де вони. - Ти здогадуєшся.
Лише два яйця виростили життєздатні культури.
Одна з них стала тим, що в мені,
а інша - Генетичною аномалією серії 1.
Він не ліки, яких ти прагнеш.
Як знати, якщо не спробувати? А в мене...
У мене обмаль часу.
Хочеш допомоги?
Тоді я маю знати все.
Чому Аляска?
ПІВНІЧНИЙ ПОЛЮС
Через нього.
Капітан Джеймс Такер був моїм прадідом.
Він страждав від м'язової дистрофії.
Це прокляття всього роду Такерів,
і я не виключення.
Він відплив на Аляску у пошуках так званого джерела молодості.
Він вірив, що знайшовши його, зможе одужати.
Та більше про їхній екіпаж ніхто не чув.
То ти шукала його.
Схоже, ми відкрили якусь скриньку Пандори.
І наш обов'язок - закрити її.
Як мій, так і твій.
Цей хлопчик - наша єдина надія.
Послухай мене.
З ним у тебе не буде життя.
На нього полюватимуть, поки він живий,
і зрештою ти виведеш їх на нього.
Ти маєш сказати мені, де він.
Заради нього.
І заради себе.
Твоя правда.
Здається, я знаю, де вони.
Але я сама приведу його до тебе.
Не вплутуй у це Річарда.
Він тут ні до чого.
Зрозуміла?
Ти зробила правильний вибір.
Для мене.
Для нього.
Можливо, для всього світу.
«Я знайду вас».
Ось три останні слова, які я вам сказала.
Тепер я прокручую їх у голові щодня.
Знову та знову.
Наче серцебиття.
НАЦПАРК «ЄЛЛОУСТОУН»
Тож так.
Я точно завинила тобі пояснення.
Навіть якщо ти його не отримаєш.
Я ПОЇХАЛА ШУКАТИ ҐАСА. БЕРЕЖИСЯ. Б.
P. S. УЗЯЛА ТВОЄ АВТО, БО МОЄ ВОНИ ЗНАЮТЬ. ВИБАЧ.
Та насправді я вас ніколи не шукала.
Бо реальність така,
що за моєї присутності ви з Ґасом ніколи не будете в безпеці.
Бути мамою Ґаса
означає берегти його від світу.
А тому я не можу його шукати.
Ми всі маємо чимось жертвувати.
Заслуговуємо ми на це чи ні.
Але Ґас заслуговує на життя.
Як і ти.
Навіть якщо в ньому не буде мене.
Я досі нічого не знаю про порятунок світу.
Та знаю, де шукати.
На Алясці.
Я маю покласти цьому край.
Живи з ним життя.
Заради мене.
Настільки нормально, наскільки можливо.
Бережи його.
І будь татом.
Я певна, тобі все вдасться.
Якщо ти прийдеш на друге побачення, мене не буде.
Та сподіваюся, касета пояснить, чому я вас не знайшла.
Може, ти зрозумієш.
А ви з Ґасом рухайтеся далі.
Ваш північний вхід, а наш із Поні - південний.
Прийом.
Це Кодіак 16. Прийом.
Я тут.
Чого так довго?
Ми закрили їх у зоопарку, як щурів.
Чекаємо на Еббота, щоб засмажити його зад.
Це музика для моїх вух.
Няньчишся?
Тайґер, я знайшла її.
Я знайшла Венді.
Стривай. Що?
Це вона. Той самий вік і решта.
Ти приколюєшся?
Знаю. Мені теж не віриться.
І що вона?
Не знаю.
Я їй ще не сказала.
Що? Чого ти чекаєш?
Це складно.
Бо я для неї чужа.
У неї є родина, яку вона любить,
а ще мама, яка...
Скажімо так, зараз не час.
Вона лиш дитина й зовсім мене не знає, і...
Годі думати, просто скажи їй.
Як?
Я забула, як це - мати сестру.
Лайно собаче.
У тебе є я.
Ми стільки пережили, тож не гай часу.
Добре.
Вона полюбить тебе.
І мене.
Бо я навчу її відбірної лайки,
і ми дамо тирки Останнім.
Якщо вони ще є.
Знайди нас.
Їдьте за коліями на північ до старого кар'єру.
Уздовж річки, повз ромашкові поля, де ми милувалися зорями.
Піднімися на гору, знайди паркан.
Ми за ним.
Уже чекаю на нашу зустріч.
Ну привіт.
А що я оце почув про ромашкові поля?
Що малюєш?
Що скажеш?
Вау.
Ти дуже талановита.
Дякую. Моя мама теж так каже.
Ти справді вирізала серце Останньому, щоб урятувати Ґаса?
Він тобі сказав?
Це так круто.
- Ненавиджу Останніх. - Тоді це в нас спільне.
Знаєш, що ще в нас спільне?
Ну, ми обидві дружимо з Ґасом.
У нас є смак на друзів.
Що ще?
Не знаю.
Я ще не так добре тебе знаю,
але хотіла б.
Ну...
Є дещо...
Дещо, у що ти ніколи не повіриш.
Хочеш почути?
Хвостику.
Ой, вибачте. Я не...
Ні, усе добре. Ми просто...
Гей, крихітко.
Прогуляємося перед заходом сонця?
Я покличу всіх.
Ні, Хвостику. Зараз тільки ти і я, добре?
Нам варто поговорити вдвох.
Вибач.
Я скоро повернуся, добре?
Я буду тут.
Що вона сказала?
Ти знаєш, де Аляска?
Далеко.
А що?
Вона туди поїхала.
Це на півночі.
Далеко? Скільки снів?
- Що смішного? - Ти, Ласуне.
Світ більший, ніж ти думаєш, малий.
Набагато більший.
До Аляски не дійти пішки та не доїхати поїздом.
Знадобиться літак, човен, може, ще хаскі.
І чимало курток. Бо там холоднеча.
Вона ж змогла.
Поїхала туди. Сама.
Вона поїхала дуже далеко від дому, навіть далі, ніж я.
А раптом вона там геть сама? Мерзне?
І їй нікому допомогти?
Вона сильна жінка.
І, певно, вирушила туди з вагомої причини.
Вона поїхала туди, щоб урятувати світ.
І щоб я був у безпеці.
Вона не хотіла б, щоб ти за неї хвилювався.
Вона може подбати про себе.
Якщо не сховалися, начувайтеся.
Вона хотіла б, щоб ти пішов і погрався.
Іди.
Роби свою дивну оленячу фігню.
Сюди, Ґасе!
Ми потрібні всім цим дітям.
Ти і я.
Знаю.
Колись світ стане безпечним.
І тоді
пообіцяйте мандрувати.
Бо він належить вам. Гаразд?
Обіцяю.
Звісно.
А посварившись, миріться.
Нікому не дозволяйте засинати з образою на інших, добре?
Добре.
І навіть якщо ніби знаєте це,
щодня кажіть одне одному: «Я люблю тебе».
Багато разів.
Я люблю тебе.
І я люблю тебе.
Я дуже-дуже люблю тебе.
Я люблю тебе, мамо.
Люблю назавжди, мамо.
Я не вмію прощатися.
Якщо ти досі слухаєш, ось ще дещо.
Якби я мала шанс прожити все знову...
бар «У Села»,
гарячий шоколад,
Ґас,
я зробила б усе так само.
Знову,
знову
і знову.
У ритмі серцебиття.
Куди летимо?
На Аляску.
Ґасе?
Ґасе!
Ласуне!
Ласуне, повернися, прошу!
Я тут.
Ти злякався?
Пробач.
Ні.
Ну, трохи.
Подумав, що ти знову без мене драпнув.
Я більше не втечу.
Глянь на небо.
Чому воно таке?
Це полярне сяйво.
Звідси його не мало б бути видно.
Ми ж значно південніше.
А де його зазвичай видно?
Там, де дуже холодно.
На Алясці?
Джеппе?
Хтось їде.
Я теж почула.
Ходімо.
Тайґер!
Еббот іде.
Тікайте!
Наступна зупинка -
Єллоустоун!
Покінчімо з цим.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна