‫זהו סיפור.‬
‫סיפור על אחרוני האדם.‬
‫אלה שרצו לחזור.‬
‫לחזור לתקופה אחרת.‬
‫לחזור למה שהיה פעם.‬
‫- סכנה ביולוגית -‬
‫אבל מה קורה אם כבר מאוחר מדי?‬
‫- סוויט טות': נער עם קרניים -‬
‫האחרים.‬
‫אבוט הרג את כולם.‬
‫הייתי צריכה להיות שם.‬
‫את צריכה להיות עם אחותך.‬
‫ג'וני.‬
‫הבוס מחפש אותך.‬
‫זה לא נגמר.‬
‫אני יודע.‬
‫אחי.‬
‫היי, ג'ון.‬
‫קדימה.‬
‫המסוק מחכה לנו.‬
‫רק שנינו.‬
‫כמו כשהיינו קטנים.‬
‫ג'ון.‬
‫היי.‬
‫אנחנו הולכים לאוורגרין.‬
‫כשכל זה ייגמר,‬
‫נלך הביתה.‬
‫אף פעם לא משאירים משפחה מאחור.‬
‫אל תשכח את זה.‬
‫אחריך, אדוני.‬
‫למה אני חי?‬
‫אני לא בורחת הפעם.‬
‫חייבים לנקוט עמדה.‬
‫אני מסכים.‬
‫אבוט לא יפסיק.‬
‫עד שנעצור אותו.‬
‫ביליתי יותר מדי זמן‬ ‫בהחבאת הילדים שלי מהעולם.‬
‫אבל עכשיו יש לי הזדמנות‬
‫להפוך אותו למקום בטוח יותר עבורכם, ילדים.‬
‫זה העולם שלכם, אחרי הכול.‬
‫זה משהו שאני יכול להילחם למענו.‬
‫בואו.‬
‫צריך למצוא מחבוא לכל הילדים האלה.‬
‫אני נשאר איתך.‬
‫אני הבאתי את כולם לכאן.‬ ‫עכשיו אבוט מגיע בגללי.‬
‫אבל זה הבית שלי.‬
‫אני מכיר כל סלע ואני מכיר כל עץ.‬
‫פאבה הגן על הבית שלנו בחייו,‬ ‫וזה אומר שעכשיו זה באחריותי להגן עליו.‬
‫ואני יודע איך.‬
‫בחור צעיר, אתה חייב‬ ‫לעשות מה שנגיד מתי שנגיד,‬
‫לא משנה מה.‬
‫הבנת?‬
‫מתי אי פעם לא הקשבתי לך?‬
‫בכל פעם ופעם.‬
‫אני מצטערת על חברה שלך.‬
‫אחרי הקריסה,‬
‫טיגריס הייתה שם לצידי.‬
‫הראשונה שהצטרפה לצבא החיות.‬
‫תכננו להגן על בני הכלאיים.‬
‫אבל מה שאת עשית...‬
‫זה היה אמיץ יותר מכל קרב שניהלנו.‬
‫אימצת אותם כילדייך.‬
‫נתת להם בית מלא אהבה.‬
‫שמרת עליהם.‬
‫תודה.‬
‫לו רק היינו חושבים לעשות את זה.‬
‫לא מאוחר מדי.‬
‫הצבא שלי איננו.‬
‫אבל את עדיין כאן.‬
‫אני לא אהיה לעוד הרבה זמן.‬
‫טיגריס דאגה לנו לאזהרה הוגנת.‬
‫יש לך זמן לצאת מפה‬ ‫עם הילדים שלי לפני שאחרוני-האדם יגיעו.‬
‫קחי אותם למקום מבטחים.‬
‫תעשי את זה בשבילי.‬
‫תורך לשמור עליהם.‬
‫- לפני שנלך... -‬
‫יש לנו הפתעה בשבילך.‬
‫הפתעה!‬
‫אתם הכנתם את אלה...‬
‫בשבילי?‬
‫- אנחנו מקווים שתרגישי יותר טוב -‬
‫אני כבר מרגישה הרבה יותר טוב.‬
‫אבל רק עכשיו חזרת אלינו.‬
‫זה בסדר, פיגטייל.‬
‫זה לא יהיה כמו בפעם הקודמת.‬
‫אתם לא תהיו לבד.‬
‫בקי תהיה איתכם.‬
‫זה לא הוגן.‬
‫החיים לא מחכים לנו.‬
‫אנחנו צריכים לתפוס אותם לפעמים.‬
‫קדימה.‬
‫אנחנו צריכים להתקדם לפני השקיעה.‬
‫זה בסדר.‬
‫רגע.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן, אני בטוח.‬
‫בואו.‬
‫תראו איך הם פורחים!‬
‫זאת מחווה לעדר.‬
‫איך הם בכלל שרדו כל כך הרבה זמן?‬
‫או שזה מפני שלא נשאר אף אחד שיצוד אותם.‬
‫או שזה פשוט בגלל שהם נשארים יחד,‬
‫יקרה מה שיקרה.‬
‫אני מזהה את המבט הזה, אתה יודע.‬
‫אימה.‬
‫בדיוק אותן עיני איילה‬ ‫שהיו לך כילד קטן ומפוחד...‬
‫כשאבא חזר הביתה באחד ממצבי הרוח שלו.‬
‫העיניים האלה שהתפללו להיות במקום אחר.‬
‫במקום בטוח.‬
‫כמה פעמים היית שומע את דלת המוסך נפתחת‬
‫והיית מתחיל לרעוד?‬
‫כמה פעמים היית רץ ומתחבא מתחת למיטה?‬
‫כמה פעמים לפני...‬
‫שהרגת אותו?‬
‫כן.‬
‫למענך.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫הגנתי עליך.‬
‫הגנתי עלייך מפני עולם שטורף את בני מינך.‬
‫כי אתה אנושי.‬
‫יותר אנושי משאי פעם אוכל אני להיות.‬
‫תשיר בשבילי.‬
‫תשיר בשבילי‬
‫כמו שהיינו עושים כשהמצב נהיה קשה.‬
‫בבקשה.‬
‫"אני רק ילד מסכן‬
‫"למרות שאת סיפורי מספרים לעיתים רחוקות‬
‫"בזבזתי את התנגדותי‬
‫"עבור שפע מלמולים‬ ‫ככה זה עם הבטחות‬
‫"הכול שקרים וצחוקים‬
‫"עוד אדם שומע את מה שירצה‬ ‫ומבטל את כל השאר"‬
‫זה הכול?‬
‫"כשעזבתי את ביתי ומשפחתי‬
‫"הייתי רק נער בחברת זרים‬
‫"בשקט של תחנת הרכבת רץ בפחד"‬
‫זה יעזור?‬
‫"שומר על פרופיל נמוך‬ ‫מחפש את המגורים העניים"‬
‫במה אמרת שהפאבה שלך עסק?‬
‫הוא היה שרת.‬
‫כן.‬
‫"חשוף עומד המתאגרף‬ ‫והלוחם במקצועו‬
‫"והוא נושא את התזכורות‬ ‫של כל כפפה שהפילה אותו‬
‫"וחתכה אותו עד שזעק‬
‫"בכעסו ובושתו‬
‫"'אני עוזב, אני עוזב'‬
‫"אבל הלוחם נותר"‬
‫היי.‬
‫חייבים להמשיך לזוז.‬
‫מה אם הם יתקפו אותנו מכאן?‬
‫הם לא. המרווה גבוהה מדי בעונה הזו.‬
‫אז הם יצטרכו ללכת בנתיבי הנדידה כאן וכאן.‬
‫אתה מכיר את היער שלך.‬
‫זה אומר שאנחנו‬ ‫צריכים להוביל אותם לכאן ואז...‬
‫הלוואי שידעתי איך להבריא אותך.‬
‫אני בת אדם, גאס.‬
‫זה היה רק עניין של זמן.‬
‫הזמן שלי פשוט הגיע קצת מוקדם משחשבתי.‬
‫זה אומר ש...‬
‫יום אחד, אבל לא היום.‬
‫הוא חזק.‬
‫אבל הוא עקשן.‬
‫אפילו יותר ממני.‬
‫והוא חושב שהוא מטפל בך, אתה יודע?‬
‫אבל מבוגרים רואים הכול הפוך לפעמים.‬
‫שמעתי את זה.‬
‫אתם מוכנים?‬
‫בואו נראה לו איפה למצוא אותנו.‬
‫ג'ורג'‬
‫זה לא נראה לי טוב.‬
‫אלוהים.‬
‫מר וגברת אנדרסון?‬
‫מי אתם?‬
‫ג'פרד וגאס שלחו אותנו.‬
‫ראסטי לא יאמין לזה.‬
‫איפה גאס?‬ ‫-זה סיפור ארוך.‬
‫הוא בסדר. אבל אחרוני-האדם אחרינו.‬
‫אחריו.‬
‫הילדים האלה ואני צריכים מקום להסתתר.‬
‫גאס אמר שאפשר לבטוח בכם.‬
‫מי רוצה לרכוב על הגונדולה?‬
‫אני!‬ ‫-אני!‬
‫אה, וככה כרתו את הקרן של גאס.‬
‫אבל אז פרחים סגולים הגיעו מהשמיים.‬
‫בובי למד לנהוג בטנק.‬
‫לכן אנחנו אף פעם לא יוצאים מהבית.‬
‫מוכנים לעלות?‬
‫כן!‬ ‫-רגע, לא כל כך מהר.‬
‫הכבל יכול לתמוך רק בכמה בכל פעם.‬
‫היי, בזוגות, בדיוק כמו לארוחות.‬
‫בסדר. קדימה.‬
‫קדימה, מקס!‬ ‫-כן!‬
‫אני מקווה שהם מוכנים.‬
‫גנרל.‬
‫למה אנחנו מחכים?‬
‫אנחנו לא יכולים לעשות את זה.‬
‫לעולם אל תכוון אקדח לגבו של אדם, ג'וני.‬
‫מה אנחנו עושים כאן?‬
‫תסתכל על עצמך. תראה אותנו.‬
‫מה לעזאזל אנחנו עושים כאן?‬
‫אתה חייב להפסיק.‬
‫אני לא יכול לתת לך לעשות את זה יותר.‬
‫אני עושה את זה למעננו.‬
‫ברגע שהתרופה תהיה בידיי...‬ ‫-אין תרופה.‬
‫הוא נכשל. ד"ר סינג נכשל.‬
‫אז הוא יתחיל שוב.‬
‫שחררתי אותו, דאג.‬
‫אז אמצא עוד ד"ר סינג.‬ ‫-אתה לא מבין.‬
‫אין תרופה ולעולם לא תהיה.‬
‫תניח לילדים.‬
‫אתה חייב להניח לילדים, ואתה חייב להניח לי.‬
‫נמאס לי.‬
‫זה נגמר,‬
‫וכולם מלבדך רואים את זה.‬
‫זה אף פעם לא נגמר, ג'וני.‬
‫אתה לא מבין, נכון?‬
‫זה לא קשור לד"ר סינג,‬ ‫זה לא קשור לתרופה, זה לא קשור לנגיף.‬
‫ניצחון...‬
‫זה כל מה שיש.‬
‫אולי זה מה שמפריד ביני... לבינך‬
‫ולבין המיליונים שהיו חלשים מכדי לשרוד.‬
‫ניסיתי ללמד אותך, ג'וני.‬
‫אבל אתה פשוט מסרב להבין.‬
‫בסופו של דבר,‬
‫העניין הוא למי יש את מה שצריך בשביל לנצח.‬
‫זה היה למען ביטחונך, ג'ון.‬
‫לעולם לא הייתי נותן לך אקדח טעון.‬
‫לא חושב שהייתי יכול‬ ‫לחיות עם עצמי אם הייתה לך תאונה.‬
‫בוא הנה.‬
‫בוא הנה, זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫אתה רוצה ללכת?‬
‫אתה יכול ללכת. אין לי עוד מה ללמד אותך.‬
‫אתה לא צריך אותי יותר.‬
‫תנו לו ללכת.‬
‫תקברו אותו כשזה ייגמר.‬
‫שיהיה נחמד.‬
‫אנחנו לא חיות.‬
‫תפסתי אחד!‬
‫תרשום לי שניים.‬
‫תשאירו לי כמה.‬
‫יש סימן לאבוט?‬
‫בינתיים כלום.‬
‫הוא יחכה וייתן לאחרים‬ ‫לעשות את העבודה המלוכלכת קודם.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫תרשום ארבעה.‬
‫חמישה.‬
‫שישה.‬
‫שבעה.‬
‫שמונה בשבילי.‬
‫הם יהיו בסדר.‬
‫גאס מהיר,‬
‫ואימא שלך חזקה.‬
‫אבל היא חולה.‬
‫אנחנו צריכות לחזור להילחם.‬ ‫-בשום פנים ואופן.‬
‫הבטחתי לאמך שאשמור עלייך.‬
‫לא אתן שיקרה לך משהו.‬
‫שקט כאן.‬
‫גם כאן.‬
‫זה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫זה רק אומר שהגל הראשון נגמר.‬
‫נגמרו הכדורים.‬
‫השתמשתי בהם על החבר'ה האלה.‬
‫שמרתי בשבילך את חץ הקשת האחרון,‬ ‫אבל הבחור ההוא התגנב אליי.‬
‫כנראה ששנינו לא חמושים.‬
‫הבוגד.‬
‫נחמד לפגוש אותך סוף סוף.‬
‫איך החזה שלך?‬
‫לא, אתה לא תעשה את הקטע הזה שלך.‬
‫איזה קטע בדיוק?‬
‫לדבר.‬
‫אין לו זכר. אני חוזר הביתה.‬
‫אל תזוז, סוויט טות'.‬
‫הוא כאן איתי.‬
‫סוויט טות'!‬
‫אלוהים, הוא נותן להם שמות!‬
‫אתה יודע, דאגה לבהמות האלה‬ ‫לא תחזיר את המשפחה שלך,‬
‫טומי.‬
‫זה מגיע. מוכנה?‬
‫חשבתי שצבא החיות נלחם באנשים רעים.‬
‫אני יודעת שנראה שלחימה זו הדרך היחידה.‬
‫גם אני שונאת להרגיש חסרת אונים.‬
‫אבל לפעמים צריך‬ ‫להיות שם בשביל אלו שדואגים לך.‬
‫בשביל המשפחה.‬
‫אז עלייך להיות שם בשביל האחים שלך.‬
‫נכון?‬
‫ונדי!‬
‫לא!‬
‫ונדי!‬
‫ונדי, תחזרי.‬
‫ונדי!‬
‫תחזרי!‬
‫מניאקים כמוך מנסים‬ ‫להיכנס לי לראש כל החיים!‬
‫אבל כל מה שיש לך זה מילים.‬
‫ולמילים כבר אין שום משמעות.‬
‫וגם לך.‬
‫אתה יודע איפה מצאנו אותם?‬
‫את אשתך?‬
‫את הבן שלך?‬
‫שתוק.‬
‫הם היו בבית שלך.‬
‫הם חיפשו אותך.‬
‫בזמן שעבדת בשבילי.‬
‫הם מתו בזמן שחיכו שתחזור הביתה.‬
‫אתה משקר.‬
‫אולי, אולי לא. מה תעשה?‬
‫תהרוג אותי? אז לעולם לא תדע.‬
‫אבל זה יהיה שווה את זה!‬
‫איך הברך שלך?‬
‫הפצועה?‬
‫ג'פ?‬
‫לא!‬
‫סוויט טות', הוא מגיע!‬
‫אל תשתמש ברדיו.‬ ‫-הוא מגיע!‬
‫זמן לתוכנית ב'.‬
‫לא!‬
‫עשית מעל ומעבר.‬
‫עכשיו זה ביני לבינו.‬
‫אבל אני רוצה להילחם.‬
‫כבר חטפתי את החולי.‬
‫לא יכול לקרות לי משהו גרוע מזה, בסדר?‬
‫אני שמחה שאתה וונדי מצאתם זה את זה.‬
‫עכשיו, מהר.‬
‫רגע, לא! זה לא היה חלק מהתוכנית.‬
‫זה למען ביטחונך, ילד.‬
‫תפסתי אחת.‬
‫תעזבי אותי!‬
‫מישהו שומע?‬
‫קדימה!‬
‫את בסדר, ונדי?‬
‫תפתחי את זה.‬
‫לא יצרתי את צבא החיות כדי להילחם.‬
‫אלא כדי למצוא את אחותי הקטנה.‬
‫היא נלקחה ממני לפני הרבה זמן.‬
‫עכשיו כשקיבלתי אותך בחזרה,‬ ‫לעולם לא אתן לאף אחד לקחת אותך ממני שוב.‬
‫איפה אתה?‬
‫קדימה!‬
‫איימי אידן.‬
‫איזה תענוג.‬
‫לא נראה לי.‬
‫כולם רוצים לירות בי היום.‬
‫אולי כדאי שתבין את הרמז.‬
‫עכשיו, יש לנו עניינים לא גמורים,‬
‫את, אני וכלבי התערובת שלך.‬
‫לא תמצא אותם בחיים.‬
‫הפסדת, זוכר?‬ ‫-כן!‬
‫את גנבת את העתיד שלנו,‬
‫ויש מעט מאוד שאני יכול לעשות בנידון,‬
‫אבל אני יכול לוודא שלך לא יהיה כזה!‬
‫זה כבר נעשה.‬
‫יש לך את החולי?‬
‫יש לך את החולי.‬
‫עכשיו גם לך.‬
‫הטיפול.‬
‫אתה!‬ ‫-קדימה!‬
‫מישהו לא למד את הלקח.‬
‫אולי לא,‬
‫אבל מה שלא תעשה לי, אתה כבר מת.‬
‫ילד, הציד הזה...‬
‫נגמר.‬
‫סוויט טות'!‬
‫ברוך הבא, טומי.‬
‫מספיק!‬
‫לא.‬
‫מה לעזאזל...‬
‫- זיקית -‬
‫רוץ, ילד, רוץ!‬
‫גאס, רוץ!‬
‫גאס!‬
‫אתה עשית את זה?‬
‫לכל הרוחות.‬
‫בהחלט, לכל הרוחות.‬
‫פיגטייל.‬
‫איך...‬
‫נפגעת?‬
‫לא.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫תסתכלי למעלה.‬
‫מה את רואה?‬
‫כוכבים.‬
‫אני אצטרף אליהם בקרוב.‬
‫אם אי פעם תרגיש אבודה,‬
‫תזכרי להסתכל למעלה.‬
‫אימא דובה...‬
‫תמיד תשמור עליך.‬
‫בכל מקום שבו תהיי.‬
‫איש גדול...‬
‫לא.‬
‫לא!‬ ‫-גאס!‬
‫לא!‬
‫אלוהים.‬
‫רגע, סוויט טות'. בוא הנה. בבקשה!‬
‫תישאר ער. סוויט טות', תישאר איתי.‬
‫תישאר איתי.‬
‫תישאר, בבקשה. לא. בבקשה.‬
‫תישאר איתי.‬
‫סוויט טות', תקשיב לקול שלי.‬
‫גאס?‬
‫קדימה.‬
‫גאס. קדימה, גאס.‬
‫בבקשה, אל תעצום עיניים. סוויט טות'.‬
‫אתה שומע אותי, בבקשה?‬
‫סוויט טות'. גאס!‬
‫תקשיב לי. בבקשה. אל...‬
‫מה אם היינו יכולים לחזור,‬ ‫לאיך שהדברים היו קודם?‬
‫לפני הכול.‬
‫בימים הראשונים שאחרי הקריסה הגדולה,‬
‫כולנו נשארנו בבתים.‬
‫כאילו שכולנו הסכמנו להתאבל על האובדן.‬
‫אובדן חיים.‬
‫אובדן התמימות.‬
‫אובדן האהבה.‬
‫איבדתי הרבה.‬
‫לאורך הדרך איבדתי את עצמי.‬
‫חשבתי שזה מה שקרה לרוב האנשים.‬ ‫עד שפגשתי אותך.‬
‫את מעולם לא איבדת כלום.‬
‫רק מצאת.‬
‫- איימי אידן‬ ‫חיה בקרבנו -‬
‫והעולם‬
‫מקום טוב יותר בשל כך, ידידתי.‬
‫הייתי אומר שלום,‬
‫אבל אני רואה את הרוח שלך בילדים האלה.‬
‫איימי אידן חיה בקרבנו.‬
‫- מועדון גן החיות -‬
‫האיש הגדול ידע את האמת.‬
‫אבל גם אם הוא לא יכול‬ ‫לחזור לאיך שהיו דברים,‬
‫תמיד יש משהו להתקדם לכיוונו.‬
‫על מה זה?‬
‫התבגרות.‬
‫- הוא קפץ ודילג בשביל שמחה -‬
‫מה?‬
‫- פורט סמית'‬ ‫ג'יליאן -‬
‫אפשר לראות את זה רגע?‬
‫- אלסקה‬ ‫חטיבת שמש חצות -‬
‫- במבי‬ ‫חיים ביער -‬
‫מה את עושה?‬
‫- במבי לא ראה את אמו שוב -‬
‫- אלסקה‬ ‫אגוואגניאגוויק -‬
‫למה זה היה אצל פאבה?‬
‫אלסקה.‬
‫מה יש באלסקה?‬
‫הלו?‬
‫מי שם?‬
‫אימא?‬
‫עזור לי.‬
‫בירדי.‬
‫ברוך שובך לעולם החיים.‬
‫ראיתי אותה.‬
‫את בירדי.‬
‫זה היה קר ולבן.‬
‫ראיתי טביעות פרסה.‬
‫עקבתי אחריהן.‬ ‫הן הובילו אותי אליה. היא הייתה במערה.‬
‫משהו קרא לי.‬
‫זה היה כאילו הוא מכיר אותי.‬
‫אמר לי שאני צריך למצוא את בירדי.‬
‫מה?‬
‫מה זה המבט הזה?‬ ‫-הקשבתי לקלטת שלך.‬
‫אימא שלך,‬
‫אני חושב שהיא רצתה לעשות את הדבר הנכון.‬
‫אם אתה רוצה למצוא אותה, אז חשבנו‬
‫שתצטרך את כל העזרה שתוכל לקבל.‬
‫וגם היא.‬
‫ואנחנו יודעים איפה לחפש אותה.‬
‫זה מוצב באלסקה.‬
‫רגע.‬
‫אנחנו?‬
‫גם את תבואי?‬
‫מה עם האחים שלך?‬
‫משפחת אנדרסון ביקשה לשמור עליהם עד שנחזור.‬
‫אני אתגעגע אליהם, אבל הם שמחים שם.‬
‫זה לא יהיה קל.‬
‫אני יודע.‬ ‫-אבל מי יודע?‬
‫אולי נוכל לעזור לה לתקן את העולם.‬
‫אנחנו נוסעים לאלסקה.‬
‫ייתכן שסיפורם של אחרוני-האדם הסתיים.‬
‫אבל הסיפור של הילד המיוחד ממשיך.‬
‫והפעם,‬
‫הוא לא לבד.‬
‫אתה מוכן, סוויט טות'?‬
‫מוכן, איש גדול.‬
‫זה גם סיפורו של הרופא‬ ‫שראה עד כמה הילד מיוחד.‬
‫יחד, הם ישנו את מסלול העולם‬
‫לנצח.‬
‫אבוט מת.‬
‫והתרופה?‬
‫לא הצלחתי למצוא אותה.‬
‫או שמלכתחילה לא הייתה לו אחת. הטיפש.‬
‫אבל מצאנו את זה בהריסות.‬
‫קלטת שמע. של הרופא של אבוט.‬
‫מה יש בה?‬
‫טוב, יש קצת נזק, אבל אני חושב‬ ‫שנוכל להוציא תמלול מלא.‬
‫קדימה, לעבודה.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫אצטרך לטפל בכך בעצמי.‬
‫תאכלו, בנים, תאכלו!‬
‫אתם תצטרכו את זה.‬
‫קדימה!‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬