Dette er en historie. En historie om de siste som var igjen.
De som ville dra tilbake.
Tilbake til en annen tid. Til en tid der alt var som før.
BIOLOGISK HELSEFARE
Men hva skjer hvis det er for sent?
De andre.
Abbot drepte alle sammen.
Jeg skulle ha vært der.
Du bør være med søstera di.
Johnny.
Sjefen leter etter deg.
- Dette er ikke over, vet du. - Jeg vet det.
Min bror!
Hei, John. Nå drar vi. Helikopteret står klart til oss.
Bare oss to. Akkurat som da vi var små.
John. Du...
Nå drar vi til Evergreen.
Når alt dette er over, så skal vi dra hjem igjen.
Vi later aldri familien i stikken.
Å.
Ikke glem denne.
Etter deg, sir.
Hvorfor lever jeg?
Denne gangen flykter jeg ikke. Nå må vi vise dem hvor vi står.
Du sa jo det. Abbot kommer ikke til å gi seg.
Ikke før vi stopper ham.
Jeg har gjemt barna mine bort fra verden i altfor lang tid.
Men nå har jeg muligheten til å gjøre verden tryggere for dere barn.
Det er jo tross alt deres verden.
Der har vi noe jeg kan kjempe for. Kom. Vi må finne et skjulested for barna.
Jeg blir med deg. Jeg fikk alle hit. Nå kommer Abbot hit på grunn av meg.
Men dette er mitt hjem. Jeg kjenner alle steiner og alle trær.
Pabba beskytta hjemmet vårt med livet, og det betyr at jeg må beskytte det nå.
Og jeg vet hvordan.
Unge mann. Du må gjøre det vi ber deg om, når vi ber deg om det, uansett. Skjønner?
- Har det hendt at jeg ikke har hørt etter? - Hver eneste gang.
Jeg er så lei for det med vennen din.
Etter Den store kollapsen sto Tiger ved min side.
Den første som ble med i Dyrehæren. Vi skulle beskytte hybridene.
Men det du gjorde...
Det var modigere enn noen kamp vi kjempet.
Du tok dem til deg som dine egne. Ga dem et omsorgsfullt hjem.
Du sørga for at de var trygge.
Takk.
Hvis vi bare hadde kunnet gjøre det.
Det er ikke for sent.
Hæren min er borte.
Men du er fortsatt her.
Jeg er her ikke så mye lenger.
Tiger sørga for at vi fikk en real advarsel.
Du kan komme deg vekk herfra med barna mine før De siste kommer seg hit.
Få dem i sikkerhet.
Gjør det for min skyld.
Nå er det din tur til å passe på dem.
Før vi drar...
Har vi en overraskelse til deg.
Overraskelse!
Har dere laget disse...
...til meg?
Vi kommer til å savne deg.
Og jeg dere.
Jeg føler meg allerede veldig mye bedre.
Men vi fikk deg nettopp tilbake.
Det går bra, Pigtail. Dette blir ikke som forrige gang.
- Nå er du ikke alene. Nå har du Becky. - Det er ikke rettferdig.
Livet venter ikke på oss. Noen ganger må vi ta det igjen.
Kom. Vi må få et forsprang før solnedgang.
Det går bra.
Vent.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
Kom igjen.
Jeg er glad i dere.
Se, som de vokser og trives!
Et bevis på at flokker fungerer. Hvordan har de overlevd så lenge?
Er det fordi det ikke er noen igjen til å jakte på dem?
Eller er det fordi de holdt sammen i tykt og tynt?
Jeg kjenner igjen det ansiktsuttrykket.
Frykt.
De samme dådyrøynene du hadde som redd liten gutt...
...da pappa kom hjem og var i dårlig humør.
Det var de øynene som ba om å få være et annet sted.
Et trygt sted.
Hvor mange ganger hørte du garasjedøra åpne seg og begynte å skjelve?
Hvor mange ganger løp du og gjemte deg under senga?
- Hvor mange ganger før... - Før du drepte ham?
Ja.
- For din skyld. - Ikke si det.
Jeg beskytta deg.
Jeg beskytta deg fra en verden som jakter på sånne som deg.
Fordi du er menneskelig.
Mer menneskelig enn jeg noen gang kunne være.
Syng for meg.
Syng for meg, sånn du gjorde for meg da ting ble vanskelig.
Vær så snill.
Jeg er bare en stakkars gutt
Og selv om få snakker om meg
Har jeg sløst bort motstandskraften
For en håndfull mumlede ord På løfter
Bare løgn, forresten
Man hører det man vil høre Og ser bort fra resten
Er det alt?
Da jeg forlot hjem og familie
Var jeg bare en gutt I fremmedes selskap
På den stille togstasjonen Jeg dro derfra, jeg var redd
Hjelper disse?
Jeg lå lavt Lette etter fattige strøk
Hva sa du at pabbaen din drev med?
Han var vaktmester.
Akkurat, ja.
I rydningen står en bokser Slåsskjempe ble hans lest
Han bærer på minnene Om hver en hanske som ham slo
Og slo ham til han gråt
Av sinne og av skam
"Nå drar jeg, nå drar jeg"
Men slåsskjempen er igjen i ham
Du...
Vi må fortsette å gå.
- Hva om de angriper herfra? - Nei. Salvien er for høy nå.
- Da må de følge stiene rundt her og her. - Du kjenner skogen din, du.
Da må vi sperre for dem her og så...
Skulle ønske jeg visste hvordan jeg kunne få deg frisk.
Jeg er et menneske, Gus. Det var alltid bare et spørsmål om tid.
Det skjedde bare litt raskere enn jeg hadde trodd.
Betyr det...
En dag, men ikke i dag. Han er sterk.
Men han er sta. Til og med staere enn meg.
Og han tror at han tar vare på deg, ikke sant?
- Men voksne tenker av og til motsatt. - Det hørte jeg.
Er dere klare?
La oss vise ham hvor han finner oss.
George.
- Det likte jeg ikke synet av. - Herregud.
Mr. og Mrs. Anderson?
- Hvem er dere? - Jepperd og Gus sendte oss.
Dette kommer ikke Rusty til å tro.
- Hvor er Gus? - Det er en lang historie.
Det går bra med ham. Men De siste er etter oss.
Ute etter ham. Disse barna og jeg kunne trengt et sted for å ligge lavt.
Gus sa at vi kunne stole på dere.
Hvem vil kjøre gondol?
- Jeg! - Jeg!
Og sånn ble Gus' gevir skåret over. Så kom det lilla blomster fra himmelen.
- Bobby lærte seg å kjøre tanks. - Og derfor skal vi aldri gå ut.
Klar til å hoppe inn?
- Ja! - Ikke så fort.
- Det er bare plass til noen av gangen. - Still dere to og to, som når vi spiser.
OK. Kom igjen.
- Heia Max! - Ja!
Jeg håper at de er klare.
General.
Hvorfor venter vi?
Vi kan ikke gjøre det.
Rett aldri en pistol mot en manns rygg.
Hva gjør vi her? Se på deg selv. Se på oss.
Hva i helvete gjør vi her?
Du må slutte.
- Jeg kan ikke la deg gjøre dette mer. - Jeg gjør dette for oss.
- Så fort jeg har kuren... - Det fins ingen kur.
- Den mislyktes. Dr. Singh mislyktes. - Da får han begynne på nytt.
Jeg lot ham dra, Doug.
- Da finner jeg en annen dr. Singh. - Du forstår ikke.
Det fins ingen kur, og det kommer aldri til å bli noen kur.
La barna gå. Du må la barna gå, og la meg gå også.
Jeg har fått nok.
Det er over. Og alle andre enn du ser det.
Det er aldri over, Johnny.
Du skjønner det ikke, du?
Det handler ikke om dr. Singh, om kuren eller om viruset.
Å vinne... Det er alt som noen gang betyr noe.
Kanskje det er det som skiller meg fra deg
og millionene som var for svake til å overleve.
Jeg prøvde å lære deg det, Johnny.
Men du nekter å forstå at det til syvende og sist
handler om hvem som har det som trengs for å vinne.
Det var for din sikkerhet, John.
Du får aldri en ladd pistol igjen.
Tror ikke at jeg kunne ha levd med meg selv om det skjedde deg en ulykke.
Kom hit. Kom hit. Det går fint.
Det går fint.
Vil du dra? Du kan dra. Jeg kan ikke lære deg mer.
Du trenger ikke meg mer. La ham gå.
Begrav ham når dette er over.
Gjør det skikkelig. Vi er da ikke dyr.
- Jeg tok en! - Du kan legge til to hos meg.
Spar noen til meg.
- Noen tegn til Abbot? - Ikke ennå.
Han kommer etter, lar andre ta seg av drittjobben.
Hva i helvete?
Der ble det fire.
Fem.
Seks.
Sju.
Åtte nå.
Det kommer til å gå bra med dem. Gus er rask.
- Mora di er sterk. - Men hun er syk.
- Vi burde dra tilbake og slåss. - Overhodet ikke.
Jeg lovte mora di å sørge for at du er trygg.
Jeg kan ikke la noe skje deg.
- Det har vært stille en stund her. - Her også.
Jeg liker det ikke.
Det betyr bare at første runde er over.
Den er tom for kuler.
Jeg brukte dem på de fyrene der.
Jeg sparte den siste armbrøsten til deg, men så sneik han der seg inn på meg.
- Da er vi vel begge ubevæpna. - Å.
Forræderen, jo.
Så hyggelig å endelig få treffe deg.
Hvordan går det med brystet?
Nei, du får ikke lov til å gjøre den greia du vanligvis gjør.
- Og hva er det, da? - Snakke.
Ingen tegn til ham. Jeg går hjemover igjen.
Bli der du er, Sweet Tooth. Jeg har ham her.
Sweet Tooth! Nå gir han dem navn også!
Du vet... Å støtte de udyrene der gir deg ikke familien tilbake... Tommy.
Den kommer. Er du klar?
Jeg trodde at Dyrehæren bekjempa de som var slemme.
Det ser ut til at å slåss er eneste svar nå. Jeg hater også å føle meg hjelpeløs.
Men noen ganger må du stille opp for dem som bryr seg om deg. For familien.
Du må stille opp for søsknene dine. Ikke sant?
Wendy! Nei!
Wendy!
Kom tilbake, Wendy! Wendy!
Kom tilbake!
Rasshøl som deg har prøvd å manipulere meg hele livet!
Men alt du har, er ord.
Og ord betyr ikke en dritt lenger. Og det gjør heller ikke du.
Vet du hvor vi fant dem? Kona di?
- Sønnen din? - Hold kjeft.
De var hjemme hos deg.
De lette etter deg, mens du jobba for meg.
De døde mens de venta på at du skulle komme hjem igjen.
Du lyver.
Kanskje. Kanskje ikke. Hva skal du gjøre, da?
- Drepe meg? Da får du aldri vite det. - Men det vil være verdt det!
Hvordan går det med kneet? Det vonde?
Jepp?
Nei! Nei!
Sweet Tooth. Han kommer.
- Ikke bruk radioen. - Han kommer!
Tid for plan b.
Nei, nei!
Du har gjort mer enn nok. Dette er mellom ham og meg nå.
- Men jeg vil kjempe. - Jeg har alt fått Syken.
Det kan jo ikke akkurat bli verre?
Jeg er glad for at du og Wendy fant hverandre. Skynd deg.
Vent! Nei! Dette var ikke en del av planen!
Det er for din egen sikkerhet.
- Jeg tok en som er i live! - Slipp meg!
Er det noen som hører meg?
Løp!
Går det bra, Wendy?
Åpne den.
Jeg oppretta ikke Dyrehæren for å kunne slåss.
Jeg gjorde det for å kunne finne lillesøstera mi.
Hun ble tatt fra meg for veldig lenge siden.
Og nå som jeg har fått deg tilbake, lar jeg aldri noen ta deg fra meg igjen.
Hvor er du?
Kom igjen!
Aimee Eden. Hvilken fornøyelse.
Nei, det tror jeg ikke. Alle vil skyte meg i dag.
- Kanskje du skulle ta hintet. - Vi har noe uoppgjort.
- Du, jeg og de små fjolsene dine. - Du finner dem aldri.
- Du tapte. Husker du det? - Ja!
Du stjal bokstavelig talt framtida vår, og det er det lite jeg får gjort noe med,
men jeg kan faen meg sørge for at du ikke får en!
Den har alt blitt tatt fra meg.
Har du Syken? Du har Syken!
Og nå har du det også.
Kuren.
- Du! - Løp!
Her er det noen som ikke har lært leksa si.
Kanskje ikke, men uansett hva du gjør mot meg, er du allerede død.
Gutten min. Denne jakta...
...er over.
Sweet Tooth!
Velkommen, Tommy.
Stopp!
Nei.
Hva faen...
KAMELEON
Løp, gutt! Løp!
Løp, Gus!
Gus!
Var det du som fikk til det?
Fy søren.
Ja, det kan du si. Fy søren.
Pigtail.
- Hvordan... - Er du skada?
Nei.
Jeg vil vise deg noe.
Se opp.
Hva ser du?
Stjerner.
Snart blir jeg en del av dem.
Hvis du noen gang føler deg bortkommen...
...må du bare huske å se opp.
Mammabjørn...
...skal alltid passe på deg.
Uansett hvor du er.
- Sværingen... - Nei.
- Nei! Nei! - Gus!
Nei!
Herregud.
Hold ut, Sweet Tooth. Kom hit. Vær så snill!
Hold deg oppreist. Bli hos meg, Sweet Tooth.
Bli hos meg. Ikke. Vær så snill.
Bli hos meg.
Sweet Tooth. Hør på stemmen min.
- Gus? - Kom igjen!
Gus. Kom igjen, Gus.
Ikke lukk øynene dine. Sweet Tooth! Hører du meg? Vær så snill!
Sweet Tooth! Gus!
Hør på meg. Vær så snill. Ikke...
Hva om vi kunne ha gått tilbake til tida der alt var som før?
Før... alt sammen.
Rett etter Den store kollapsen, da alle holdt seg hjemme.
Som om vi alle var enige om å sørge over tapet.
Tapet av alle liv.
Tapet av uskylden.
Tapet av kjærligheten.
Jeg mista mye.
Og på veien mista jeg meg selv.
Det trodde jeg at de fleste gjorde etter Den store kollapsen, før jeg traff deg.
Du mista aldri noe, du.
Du fant bare ting.
AIME EDEN LEVER VIDERE
Og verden... har blitt et bedre sted på grunn av det, min venn.
Jeg skulle ha tatt farvel nå,
men jeg ser deg i disse barna.
Aimee Eden lever videre.
Sværingen visste sannheten.
Men selv om han ikke kunne gå tilbake til tida der alt var som før,
fins det alltid noe å gå mot.
- Hva handler den om? - Å vokse opp.
HAN HOPPA OG SPRANG AV GLEDE
- Hva er det? - Kan jeg få se litt på det?
MIDNATTSSOLAVDELINGEN
Hva gjør du?
BAMBI TRAFF ALDRI MORA IGJEN
- Hvorfor hadde Pabba dette? - Alaska.
Hva er det i Alaska?
Hallo?
Hvem er det?
Mamma?
Hjelp meg.
Birdie.
Velkommen tilbake til de levende.
Jeg så henne.
Birdie.
Det var kaldt og hvitt. Jeg så fotspor.
Jeg fulgte dem. De førte meg til henne, i hula. Det var noe som kalte på meg.
Som om det kjente meg. Som sa at jeg måtte finne Birdie.
Hva er det?
- Hva er det ansiktsuttrykket? - Jeg hørte på båndet ditt.
Mora di ville gjøre det rette, tror jeg.
Hvis du vil finne henne, trenger du all hjelp du kan få.
- Hun også. - Og vi vet hvor vi kan lete etter henne.
Det er en utpost i Alaska.
Vent. "Vi"? Blir du også med?
Hva med søsknene dine?
- Anderson-paret passer dem mens vi drar. - Jeg savner dem, men der har de det bra.
Det kommer ikke til å bli lett.
- Jeg vet det. - Men hvem vet?
Kanskje vi kan hjelpe henne med å redde verden.
Vi skal til Alaska.
Historien om De siste er kanskje ferdig.
Men historien om gutten, som var noe helt for seg selv, fortsetter.
Og denne gangen er han ikke alene.
Er du klar, Sweet Tooth?
Jeg er klar, Sværingen.
Det er også historien om legen som skjønte at denne gutten var noe for seg selv.
Sammen skulle de endre verdens framtid...
...for alltid.
Abbot er død.
Og kuren?
Jeg fant den ikke.
Eller så hadde han aldri noen kur. Pokkers idiot.
Men vi fant denne blant vrakgodset. Et lydbånd som tilhørte Abbots lege.
- Hva inneholder det? - Vi tror vi kan få det transkribert.
- Kom igjen. Så sett i gang, da! - Ja, ma'am.
Dette må jeg visst bare ordne opp i på egen hånd.
Spis, gutter. Spis! Det kommer dere til å trenge.
Kom igjen!
Tekst: Fredrik Island Gustavsen