Kaptein James Thacker var nysgjerrig av natur.
Før alt begynte, hadde han viet hele livet sitt til vitenskapen.
Men da dagene ble kaldere og natta aldri tok slutt,
fant han noe annet.
Noe vitenskapen var ute av stand til å forklare.
JORDENS BLOD
Hva gjorde du i grotta? Hva er det i grotta?
Det er visst ingen ungdomskilde der, James?
Det er mye større enn det, Burke.
Det er jordens blod, og det må vi dele med verden med en eneste gang.
Nei.
- Hva tror dere at dere gjør? - Du forbannet oss alle, James.
Vi gjør det som må gjøres for å redde verden.
- Tar gift. - Nei, det kan dere ikke!
Vær så snill! Vi må sette seil. Vi må seile av gårde.
Det kan ikke få stoppe dere! Det tillater jeg ikke!
Det må ta slutt her.
Nei, Burke. Det har bare så vidt begynt.
Snart vil hele verden få vite hva det er jeg har funnet.
Gus.
Gus!
Gus.
Kommer du, eller?
- Alaska. Vi kom oss hit. - Det kan du banne på.
- Du trodde ikke at vi kom fram. - Ikke alle sammen, nei.
- Kan du klandre meg for det? - Alle kom ikke fram.
Becky og Wendy klarer seg fint. Stolt på meg. De er barske.
Jo før vi finner mora di, jo før kan vi reise tilbake til dem.
- Fornemmer du noe, Gus? - Jeg vet ikke.
- Det føles... kjent. - Det er fordi du er hjemme.
Det er her du er fra, eller det som du kommer fra, er fra.
De er her.
- Velkommen. Jeg er... - Siana. Radiodama.
- Og du er Gus. - Nuka, da.
Beklager. Hun har aldri møtt en annen hybrid.
- Kan jeg få se lillefingrene? - Ja. Aditya Singh her.
Denne svære fyren heter Jepperd.
- Godt å kunne si at jeg er frisk. - Dere kom fram akkurat i tide.
Så fort polarnatten setter inn, er det lett å gå seg bort her.
Noe har skjedd med Birdie. Ikke sant? Ellers hadde hun vært her nå.
Vi har mye å fortelle deg, Gus. Men vi bør komme oss tilbake til utposten.
Det kommer en kraftig snøstorm. Jeg skal forklare alt på veien.
Du... Går det bra?
Ja.
Det er meg. Nå er de her.
Hjortegutten og de to andre fikk skyss med en fra utposten.
Han kommer. Nå.
- Mamma, jeg... - Hysj!
- Skal hun... - Det er heldigvis bare kynnere.
Men vi har lite tid på oss. Nå må vi ta hjortegutten.
Da vil du kanskje høre hva jeg har å si.
Den innstillinga der kan du legge fra deg.
Søstera di har ikke tid, og jeg har ikke tålmodighet.
Greit.
Vel?
Hva er det?
Vi har hjortegutten. Tex så ham, legen og sværingen gå i landet utenfor byen.
Noen kjørte dem til utposten.
- Jeg tar med meg guttene og henter dem. - Nei.
Hvorfor ikke?
Rosie. Hver gang jeg har bedt deg om noe, har du kommet tomhendt tilbake.
Dette må gjøres riktig.
Vi får ingen flere sjanser, så jeg tar med meg guttene.
Det er vel uansett på tide å tilbringe litt kvalitetstid med barnebarna.
Kan du forklare oss hvorfor du dro oss med helt hit, egentlig?
Herfra skal vi bygge opp verden på nytt.
Greit, jækla kjøtere. Hold kjeft!
Herregud, så ekle de skapningene er.
Guttene er klare? Kan vi dra? Da kjører vi.
Jeg tror at det holder. Hvor tror du at jeg skal gjøre av meg, liksom?
- Kan jeg få en jakke, vær så snill? - Hva sa du?
Kan jeg få en jakke, vær så snill? Det er iskaldt her.
Hva skjedde med dyrehærdrakta di? Den var nok behagelig.
Du skulle nok gjerne hatt den nå?
Ta det helt med ro. Zhang kommer ikke til å drepe deg.
Når hun finner ut av alt dette med fødsler,
kommer hun til å trenge alle menneskejenter hun kan få tak i.
Unnskyld, Jordan. Jeg skulle ha fortalt deg sannheten da vi møttes første gang.
Men jeg visste ikke om jeg kunne stole på deg.
Hva skjedde med den snille gutten jeg kasta flyndre med langs kjerreveien?
- Dette er ikke deg. - Hva med deg, da, "Bear"?
Jeg trodde at Dyrehæren skulle redde hybrider, ikke drepe dem.
- Jordan. - Rosie. Jeg visste ikke at du var her.
Fyll bensin på flyet og hold rullebanen saltet.
- De ba meg passe på henne. - Og jeg ber deg om å gå. Nå!
- Jeg ville aldri skade gutten din. - Ikke gjør det.
Men jeg hadde ikke noe valg.
Hvorfor sier folk alltid det når de er redde?
Plutselig er de helt ute av stand til å tenke selv.
Jeg gjorde det for å beskytte søstera mi.
Hun er der ute et sted, mutters alene. Men hun lever.
Og du og mora di finner henne aldri, så... Jeg hadde ikke noe valg, nei.
Søsteren din er kanskje i live.
Men sønnen min... er ikke det.
Hva het han?
Hva?
Jeg vet at du ga ham et navn. For jeg vet at du var glad i ham.
Akkurat som du er glad i de tre andre. Ellers hadde du ikke vært her.
Rosie. Ginger trenger hjelp. Mora di dro, og jeg vet ikke hva jeg driver med.
Må gjøre meg ferdig.
- Men søstera di... - Kona di trenger deg.
Velkommen til utposten.
La oss få dere inn og få varmen i dere. Så lager vi en plan for å finne Birdie.
Milton sa at du tok med folk fra Fastlands-USA.
Ikke hvem som helst, Walt. Dette er Birdies sønn. Gus.
- Hyggelig å treffe deg. - La oss få dere i orden.
Du får ikke ta dem med inn, Si. Vi har regler.
Jeg kjenner reglene. Men vi må hjelpe dem.
- Vi har ikke Syken. Helt sikkert. - Ikke ta det ille opp.
Vi blir ikke lenge. Vi skal bare finne guttens mor.
Det spiller ingen rolle. Vi har verken plass eller proviant nok.
Enten flytter du deg når jeg teller til tre,
eller så dumper vi alt ditt i fjellet og sender deg tilbake til Wisconsin.
- Jeg er fra Michigan. - Samme greia.
For pokker, Walt. Flytt deg!
- Skeptisk gjeng. - Ikke bry dere om dem.
Det kommer sjelden nye folk hit.
- Hvor lenge har hun vært borte? - I fire dager.
Nuka og jeg var de siste som så henne.
Hva er sjansene for å overleve alene der ute?
Birdie har aldri vært en som gir opp. Ikke noe som helst.
Det ligger visst i familien.
Vi tok med noen av tingene hennes.
Jeg tenkte at noe kanskje ville sette meg på sporet av hva som skjedde.
Det var yndlingskoppen hennes.
Greit. Er det noe brukbart her,
noe som kan gi oss en indikasjon om hvor vi skal begynne å lete?
Etter grotta, mener du?
- Kan du gjenta det, lille isbjørnjente? - Polarrev.
- Sa du akkurat "grotta"? - Jeg sa grotta, ja.
JORDENS BLOD
- Det er den, ikke sant? - Sa jo at den fantes.
"Dr. James Thackers dagbok."
Kan jeg få se?
Gus. Vi er nær.
Birdie mente at alt må ha begynt der. Hybridene og Syken.
Og hun hadde helt rett. Noe sier meg at hvis vi finner grotta...
Så finner vi henne.
Én ting til. En fyr fulgte etter henne, men jeg tror han jobba for noen andre.
Zhang.
Hun er nok ikke langt bak oss. Vi har ikke mye tid på oss.
Hva vil du gjøre?
- Hvordan finner vi grotta? - Her har vi utposten.
Jeg vet at Birdie lette her, her og her uten hell.
Hva er dette?
De gamle oljerørledningene. De ble forlatt da Den store kollapsen kom.
Oljeselskapene hadde vel funnet grotter mens de lette.
Hørte dere det?
Hørte hva?
Hørte dere ingenting? Det hørtes ut som...
...et hjerteslag.
Hører du det akkurat nå?
Nei, men jeg hørte det tidligere, da vi kom hit.
Da du kom til Alaska.
Tror du...
Det er en ledestjerne.
- Som prøver å vise deg veien. - Til Birdie.
Ja.
Prøv å høre etter igjen.
Hører det ikke.
Det går bra. Bare prøv så godt du kan.
Han hører det.
Han hører det. Han hører det.
Sweet Tooth. Går det bra?
Hva er det som skjer?
- Den veien. - Hva med den veien?
- Oljerørledningene. - Og... Karibumannen.
- Hvem? - Det er et gammelt sagn.
Faren hennes fortalte henne den historien da hun var liten.
"Karibuhøvdingen." De sier at hjertet hans slår utenfor brystet.
Folk har sett ham gjennom årenes løp, men hun har rett.
Jeg glemte de gamle kaributråkkene. De er ved kryss nummer 18.
Det må være der grotta er.
Du klarte det, gutt. Nå drar vi og finner henne.
Hvis vi skal ut dit igjen, trenger dere varmere klær. Kom igjen.
Like sikkert som amen i kirka.
Alt ble sluppet løs da jeg ofret hjorten.
Vi kommer kanskje akkurat fram før snøstormen kommer. Her.
- Prøv denne. - Hva med denne "polarnatta"?
Den begynner i natt.
- Ikke mer dagslys i månedsvis. - Disse hjelper oss en stund.
La oss håpe at vi bare trenger en stund, da.
Vi har selskap, Si. Flere biler kom brått hit. Bli der oppe.
Jeg lar linja stå åpen.
- Hun fant oss. Helt her oppe. - Gus.
Vi skal komme oss til grotta. Det lover jeg deg.
Niks. Ikke igjen.
Nei! Vi slipper ingen inn...
Legg dere ned! Vær stille.
De siste ti årene har alle lurt på hva det var som kom først.
Hybridene eller Syken?
Det egentlige spørsmålet er...
Hvor begynte alt sammen?
Vi trodde alle at det var Fort Smith, men nå vet jeg endelig sannheten.
Alt begynte... i Alaska.
Det som skapte Syken... og Gus.
Hvis han virkelig er den første hybriden,
så kom det som skapte ham, det som flyter gjennom årene hans
fra noe som de forskerne der fant oppe i isødet.
"Jordens blod." Det var det de fant.
Som en universell stamcelle. Nøkkelen til alt.
Kuren mot Syken. Og for barn.
Menneskebarn.
Ingen flere hybrider.
- Hvem faen er du? - Hvem jeg er?
Jeg kommer hit med et forslag.
I årevis hadde mannen min, måtte han hvile i fred, og jeg en drøm.
Det eneste vi ønsket oss, var et menneskelig barnebarn, en arving.
Vi lette høyt og lavt for å finne ut hvordan vi skulle få det til.
Og kanskje redde menneskeheten mens vi var i gang.
ETTERSØKT
Denne hjortegutten...
...og det han skjuler i de bitte små beina sine,
er nøkkelen til den drømmen.
Han er her. Og en av dere skal fortelle meg hvor jeg finner ham.
Ellers...
...får jeg barnebarna mine til å komme inn og hilse på.
Som dere ser, så arvet de ikke akkurat sjarmen min.
Vel? Hva blir det til?
Dere har fem minutter på dere.
Vi må få deg ut. Fins det en annen vei ut?
Det fins ingen andre veier ut.
Trenger du hjelp?
Hei! Du. Gi deg, da.
Hvor har du tenkt deg?
Kom hit.
Kom igjen, Bear.
Slutt, Jordan.
Skal du liksom ikke forsvare deg? Det er jo sånt du gjør.
- Det har du alltid gjort. - Jeg er lei av å slåss.
Men ikke jeg.
Wendy?
Jeg er her.
- Gus er også her. - De trenger vår hjelp.
Da får vi hjelpe dem. Vis vei.
- Hva blir det til? Noen her vet noe. - La oss være i fred, for faen!
- Mamma. Ventilasjonssjakten. - Hva med den?
De leder til slusen. Derfra kan vi følge oljerørledninga helt til kaributråkket.
Flott. Hvordan kommer vi oss til dem?
Spiller ingen rolle.
De er for små.
Ikke for meg og Gus.
Nei.
Nei, nei. Vi må holde sammen.
- Sweet Tooth. - Jeg kan ikke forlate deg.
Jo, det kan du.
- Vi må få Gus ut herfra nå, uten oss. - Nei, Gus har rett.
Vi må holde sammen. Han trenger vår hjelp.
Nei, Doc. Det gjør han ikke. Han klarer seg helt fint på egen hånd.
Det var ikke jeg som fikk oss hit, det var det du som gjorde.
Jeg har på følelsen at du får til dette også.
Dette er ikke et farvel.
Gus. Vi må dra.
Bare følg det lille hjertet ditt, OK?
- Gå nå. - Nei, han kan ikke dra.
Nei. Nei!
Jeg skal liksom til hula med Gus!
Da får du bare gjøre det du ba oss om å gjøre hele veien.
Behold troen.
- Bli her. - Hvor skal du?
Jeg skal kjøpe Gus litt mer tid.
Han er ikke her. La oss være i fred!
- Dette kan dere skylde dere selv for. - Vent!
Tommy Jepperd.
Før så jeg deg spille hver søndag.
Du er vel ikke akkurat her for å si hvor gutten er.
Feil. Det skal jeg si deg.
Langt, langt unna.
Kom igjen. Denne veien.
Nå bør du snu og pelle deg tilbake til Texas.
Å? Eller hva?
Stopp!
- Kom deg til helvete ut herfra, Doc. - Han har rett, Ms. Zhang.
Gus er over alle hauger.
Men jeg kan fortelle deg hvor han er på vei.
Doc?
Vi stolte på deg! Din jævla...
Jeg er lei for det, Mr. Jepperd.
Men jeg har jo alltid sagt at jeg skulle komme meg helt fram dit.
Koste hva det koste ville.
- Mine herrer... - Hei! Hei!
- Ta med legen ut, er dere snille. - Du får håpe de dreper meg, Doc.
- Du får håpe de dreper meg! - Det skal vi, ja.
Det skal vi, Tommy.
Slipp dem løs!
Ta ham! Kom igjen!
Ulvene er løse!
Nå kommer vi oss ut.
Ta ham!
- Hold ham! - Slipp meg!
Kom igjen, alle sammen!
Vi må komme oss ut!
Åpne dørene!
Guttene har fått ferten av hjortegutten. De er på vei.
Hvor er vi?
Der.
Skynd deg!
Oljerørledningen.
Kom igjen!
Følg den til den slutter. Den leder deg helt til kaributråkket.
Vent. Hva skal du gjøre?
Ikke tenk på meg. Bare finn mora di. Jeg drar tilbake til mora mi.
- Dr. Singh. Du får vært med på mye, altså. - Jeg er her av samme grunn som deg.
Det kan se ut til at vi deler samme skjebne.
Du løy om den såkalte kuren din da vi var i dyrehagen.
Og nå svikta du akkurat dine egne venner. Hvorfor skal jeg tro på noe du sier?
Fordi... jeg har dagboka til dr. James Thacker.
Jordens blod, som du leter etter, finner man i denne grotta,
og det er akkurat dit Gus er på vei.
Utstyret ditt, folkene dine og svarene i denne boka vil føre oss til ham.
Hvorfor kan jeg ikke bare drepe deg og ta dagboka selv?
Fordi... du trenger meg.
Jeg er den eneste som vet hva vi må gjøre når Gus får oss til den grotta.
Alt ble sluppet løs da jeg ofret hjorten.
Kom dere unna!
Slutt!
Kom dere unna!
Slutt! Kom dere vekk fra ham!
Kom dere vekk fra ham!
Stikk! Stikk!
Stikk!
Kom dere vekk!
Slutt!
Slutt! Slutt!
Tekst: Fredrik Island Gustavsen