Menneskeheten har en lang historie bak seg.
Men det har hybrider også. Iallfall lenger enn de fleste vet om.
Ikiaq. De venter utenfor.
Du kan ikke bli med oss.
Jeg har snakket med de andre.
- Det er ikke deg. Det er hm. De sier... - Sønnen min er ikke berørt av djevelen.
- Han deler tuttuens ånd. - Jeg er lei for det.
Jeg har lagt igjen all proviant jeg kan. Det er ikke mer jeg kan gjøre.
Måtte Gud være med deg.
Det kommer til å gå bra, Munaqsriri.
Verden er bare ikke klar for deg ennå.
Men en dag blir verden det.
Barnets historie var ikke akkurat ukomplisert, men den var viktig.
For den handlet ikke bare om arven etter ham, men om alt verden skulle arve.
Hvem er du?
Hvorfor hjalp du meg?
Hjerteslag.
Hører du dem også?
- Hvor skal vi? - Hjem!
Her. Fortsett å legge trykk på det.
Hva gjør jeg... nå?
Hvem der?
Gus?
Mamma.
Å, herregud. Se på deg, da!
Du fins på ordentlig, du.
Og det gjør du også.
Han redda meg.
Men han er veldig skada.
Kom igjen.
Skulle ha etterlat Singh i Idaho, da jeg hadde muligheten.
Nå fører han nok Zhang rett til Gus.
Walt hadde rett. Alle verdens problemer banka på, og jeg slapp dem rett inn.
Beklager at vi dro dere inn i alt dette, men takk for at dere redda oss.
De har visst kommet for å bli. Vi kan ikke bli værende.
Jeg må finne Nuka. Finner uhyrene henne først...
Vet du hvor hun kan ha tatt veien?
Følg meg.
NEDTELLING TIL POLARNATTA
Pakk sammen og dra mot utposten! Få opp farta!
Kom igjen!
Vi må komme oss ut herfra før de skjønner at jeg er borte.
Vi kan ikke gå denne veien. Kom.
Vi er klar til å dra.
Vi må dra!
- Hvem er han? Kjente du ham? - Trodde det, men tok tydeligvis feil.
Hvorfor ville du ikke slåss med ham?
Jeg løy for ham og forlot ham slik at han fikk det ganske ille.
Ikke gjør det, forresten.
Nå har han ingen, og så tror jeg ikke han vet hva han kjemper for selv, engang.
Vi må finne et kjøretøy før alle har dratt.
- Er denne grei? - Jeg vet ikke.
- Jeg har aldri gjort dette før. - Ikke jeg heller.
La oss finne Gus og Jepp.
- Hva skjedde der ute? - Zhangs ulvehybrider.
Barnebarna hennes. De har blitt trent opp til å ta meg.
Herregud. Hva feiler det folk?
Det du sa på båndet, var riktig.
- Da noen fant ut at jeg var den første... - Ga de aldri opp jakten på deg.
Hvordan kom du deg helt hit, egentlig?
Det var ikke lett, men Sværingen hjalp meg.
Han fikk meg til Colorado.
Han hjalp meg også til Alaska etter at jeg drømte om deg i grotta.
Vet du om grotta?
Den har... kalt på meg.
- Jeg tror at den har kalt meg hjem. - Ja. Det tror jeg du har rett i.
Uansett hva som er i den grotta...
Jeg trodde at jeg kom for å finne deg, men nå tror jeg at det er den jeg skal finne.
Kanskje det var det drømmen ville si. At vi skal finne grotta sammen.
Hold deg unna grotta!
- Er alt i orden med babyen? - Ja. Alt vel.
Gratulerer.
Ingenting å feire hvis det ikke blir et menneske.
Du forstår at tiden er knapp.
Kan vitenskapen skape hybrider over natta, kan den rekonstruere mennesker like raskt.
Ja. Men vitenskapen er ganske ubrukelig nå til dags, Ms. Zhang.
Jeg har viet livet mitt til den, men den har ikke gitt meg annet enn smerte.
- Har du noe annet i tankene? - Ja.
Jeg tilbyr deg noe mye kraftigere.
Et blodoffer.
- Hvor har du vært? - Henta sønnene mine.
Jeg vet hvor hjortegutten tok veien.
SPORINGSENHET KOBLER TIL...
TILKOBLET!
Guttene spora ham. Han fulgte oljerørledningen.
- De tok ham nesten... - Hvor er dette?
Ved motorveikryss 18.
- Hva pokker gjør han der ute? - Det han har blitt kalt til å gjøre.
Akkurat om meg.
- Thackers grotte. - De finner ingenting i snøstormen.
Jo da.
På samme måte som laksen drar tilbake til elva de ble født for å gyte.
På samme måte som karibuen trekker til kalveområdene om våren.
James Thacker ville frigjøre kraften fra det som fantes inni den grotta.
Men så ødela han den i stedet. Hvis vi vil reparere den...
...så tror jeg at jeg må ofre Gus.
Gus og jeg har hatt den samme drømmen, skjønner du.
En drøm om grotta.
Men det skjer ting i min drøm som jeg har holdt for meg selv fram til nå.
At det er jeg som dreper Gus.
Alt ble sluppet løs da jeg ofret hjorten.
Thackers dagbok bekreftet det.
Jeg tror at blodet fra Gus gjør opp for det Thacker gjorde.
Det vil få menneskefødslene tilbake.
Syken blir borte for godt.
Han er nøkkelen til å rette opp i alt.
Og når han dør, får du akkurat det som du og ektemannen din ville ha.
Et menneskelig barnebarn. En arving og et ettermæle.
Sørg for at legen får det han trenger.
Jeg forstår ikke. Hvorfor hører vi på ham?
- Du må ha troen, Rosie. - Hun har rett, mor.
Vi trenger ikke Singh. Vi kan finne gutten uten ham.
- Vi har allerede alt vi trenger. - Undervurder aldri en desperat mann.
Kom hit! Se her!
Se her, da!
Hva er det der?
Jeg vet ikke hva som er i den grotta, men det skal jeg ta.
- Nei! - Jeg må fjerne tanna for at det skal gro.
Jeg dør heller enn å få hjelp fra et menneske!
Hvorfor redda du henne hvis du hater mennesker så veldig?
Jeg ville ikke ta ei mor fra ungen.
Slik verden tok min.
Akkurat her.
- Hva skjedde med henne? - Du ble født her, du.
I denne kirka.
Du er Ikiaq og Nathaniel Burkes sønn.
Men det betyr... Hvordan kan det være mulig?
Beina mine er like gamle som denne kirka.
Han har levd i over 100 år.
Og i 100 år har jeg forhindret mennesker som dere i å finne grotta,
sånn at alt forblir som det skal.
Og nå tar jeg med meg grottas beliggenhet
i grava.
- Har du noe mot smertene? - Den blå krukka.
Jeg vet fortsatt ikke hva du heter.
Jeg heter Gus.
Jeg trodde at jeg var den første hybriden, men er litt letta for at jeg ikke er det.
Jeg er glad for...
...at jeg ikke ble den siste.
Du var ensom, du?
- Hvorfor sier du det? - Fordi du er som meg. Bare voksen.
Etter at Pabba døde, var jeg også ensom,
og inntil for kort tid siden hadde jeg aldri møtt andre barn som meg.
Jeg vokste opp på et sted som dette, i ei hytte i Yellowstone.
Yellowstone?
Pabba oppfostra meg der. Det var bare oss to.
Det er et magisk sted, fullt av lønnetrær.
- Vet du hva lønnesirup er? - Jeg er gammel, men ikke dum.
Pabba lærte meg hvordan jeg kunne tappe trærne for sevje.
Først var jeg redd for det, for jeg trodde kanskje at trærne fikk vondt,
men så lærte Pabba meg at trær føler smerte annerledes enn oss,
og at selv om vi er ulike, så deler vi alle den samme kloden.
Pappa lærte meg at trærne er familien min, og at lønnesirupen er gaven de gir oss.
Selv om vi var alene ute i skogen sørget Pabba for at jeg aldri var ensom.
Hvor er han nå?
Vi ble angrepet av noen, og så døde han av Syken.
Og så kom De siste og ødela huset vårt.
Yellowstone var ikke trygt lenger.
Ser du? Menneskene fortjener ikke denne kloden, småen.
- Derfor må du aldri finne grotta. - Hva mener du?
Naturen må gå sin gang.
Men det betyr at alle kommer til å dø. Vennene mine og mamma.
- Da redda du henne forgjeves. - Her.
En hvalross-støttann. Finn den til meg.
Den forteller historien hennes.
Hvorfor stopper vi?
Vil ikke kaste bort mer drivstoff før vi vet hvor vi skal.
- Vi har kjørt oss vill, altså. - Greit. Så har vi det, da.
- Gus og Jepp kan være døde. - Det vet vi ikke. Vi er her ennå.
Hvor lenge da?
Jeg forventa aldri å bli eldre. Det er annerledes for deg, da.
Du har hele livet foran deg. Du har ei framtid. Du kan bli gammel.
Du burde ikke kaste bort tida di her på jordas ytterpunkt.
Sammen med meg.
Da jeg sneik meg inn i Zhangs fly...
...ble jeg sittende ved ulvehybridene. De glefsa og knurra fra burene hele veien.
De så på meg som en fiende, selv om jeg er en hybrid, akkurat som dem.
Er ikke det trist?
Det er ikke din skyld at du måtte knivstikke gutten.
Jeg klandrer heller ikke ulveguttene. Jeg klandrer Zhang.
Jeg klandrer dem som fikk dem til å bli sånn,
som fikk dem til å føle seg fortapt.
Mamma sa alltid at hvis jeg følte meg bortkommen og fortapt,
så kunne jeg se opp og vite at hun fulgte med på meg.
Vi følger disse stjernene. Mamma viser oss veien.
- Hvordan kan du være så sikker på det? - Har du noen bedre forslag?
Der er det! Der bor Birdie.
Huset hennes i Colorado var langt mer hjemmekoselig.
Nuka.
- Jeg visste at du ville være her. - Og jeg visste at du ville komme.
- Går det bra? - Ja.
- Sulten? Birdie la igjen mat. - Noen kommer!
Vent litt.
Det er Odell og de andre!
- Vi hadde ikke noe annet sted å dra, Si. - Kom inn, alle sammen.
Gleder meg til å fortelle Sværingen om dette stedet.
Hvor svær er Sværingen, egentlig?
Kjempestor. Som to pabbaer.
To... Det virker som at han er veldig viktig for deg.
Etter at Pabba døde, var det han som passa på meg.
Han tok over etter Richard.
Og derfor må vi finne grotta, for å stanse Syken og holde ham trygg.
Ham, vennene mine og deg.
Det skal vi.
Gus, jeg...
Hva er det?
Gus?
Gi meg den.
Zhang og cowboyene spredte alle sammen.
De tapper utposten for strøm for å vekke Beistet.
Hva er Beistet?
En gammel oljeboringsmaskin, som ødelegger jorda.
Den suger alt opp fra bakken. Ingenting blir igjen.
Zhang skal bruke den til å ta alt hun finner i grotta.
Birdie var redd for at feil folk skulle finne grotta først.
- Walt prøvde å stoppe dem. - Og de drepte ham.
Sin skyld, Siana. Alt gikk bra helt til du tok de utenforstående inn.
Jeg prøvde bare å hjelpe Gus med å finne mora.
Men det unnskylder ikke at jeg dro dere inn i alt dette. Jeg skal ordne opp.
Og hvordan har du tenkt å gjøre det?
Går vi imot Zhang, går det med oss som med Walt!
Og ellers fryser vi i hjel. Vi må prøve.
Pokker heller. La oss forhandle.
Zhang ga oss mulighet til å angi gutten...
La oss gi henne ham og se hva hun sier.
- Nei, for faen! - Jeg snakka ikke til deg.
Vi mista hjemmet vårt på grunn av ham og vennene.
- Han må betale prisen. - Jeg angir ingen!
- Vi bør dra til Fairbanks mens vi kan. - Ro dere ned, alle sammen.
- Vi er døde! - Nei!
- Sett veden? - Vi kommer ingen vei!
- Hvor lenge overlever vi? - Vi har ikke noe sted å dra!
- Ingen skal noe sted. - Det er ute med oss!
Hva skal vi gjøre, mamma?
- Ro dere ned. - Nå holder det!
Hør her. Jeg vet at ingen av dere har lyst til å høre hva jeg har å si.
Men jeg vet hva dere gjennomgår nå.
Stol på meg.
Når hele verden raser sammen rundt deg,
kan det virke som om eneste alternativ er å tenke på og kjempe for deg selv.
Sånn holdt jeg på. Det var det jeg trodde at jeg måtte gjøre for å overleve.
Men så traff jeg på denne vevre lille hybridgutten
som hadde vært nødt til å bli voksen altfor fort.
Han hadde sett menneskehetens verste sider.
Han har all grunn til å hate oss.
Men det verste av alt er at han ikke bare ser det beste i oss,
han forventer det beste av oss også.
Sweet Tooth viste meg
at vi ikke trenger å leve i en verden der vi bare kjemper for oss selv.
Han viste meg at vi kan leve i en verden der vi kjemper for hverandre.
Hvis vi samarbeider nå, så kan vi kanskje, og bare kanskje, finne et hjem.
Hva blir det til?
- For pokker, da. Jeg er med. - Overraskelse.
- Jeg er også med. - Og jeg.
Greit.
Da er det avgjort.
Vi hindrer Zhang i å ta beistet og kaster rasshølene ut av hjemmet vårt.
- Ja da! - Ja!
- Kan vi bli med? - Nå kødder du faen meg med meg.
Flere venner av deg?
Herregud. Vent litt.
- Hvordan... - Mora hennes.
Og stjernene.
Mora mi skar ut denne før hun døde.
Sånn at jeg aldri skulle glemme.
Thacker hadde lagt ut på tokt for å finne en kur mot alle sykdommer,
her i Arktis.
Og det gjorde han.
Han fant den...
...inne i helligdommen.
Han så og tok.
Men han ville ha mer.
Han tok Jordens blod
som om den tilhørte ham.
Som om det ikke ville medføre følger.
Men det er alltid...
...følger.
Syken.
Hvis vi finner grotta, kan vi ordne opp. Stanse Syken.
Det er ikke der historien slutter.
Thackers besetning sørget for at Syken døde med dem.
Men mora mi... klarte å rømme.
Mora mi døde mens jeg var barn.
Og uten henne til å beskytte meg behandlet menneskene meg som et dyr.
De tok geviret ditt.
De trodde at det bare var de som eide denne kloden.
Grådighet. Thackers synd...
...er menneskehetens synd.
Folk er sykdommen, Gus.
Syken er kuren.
Nei! Det fins gode mennesker, og de er verdt å kjempe for.
Pabba, Bear og Sværingen.
- Si det til ham. - Hva om han har rett?
Hva om folk ikke har forandra seg?
- Men... - Når den arktiske natta er over...
...vil sola endelig skinne igjen.
Over en klode uten mennesker.
Og da kommer alt til å være i orden.
Du fortalte oss historien din. Fortell oss hva du heter.
For lenge siden...
...kalte mamma meg for Munaqsriri.
Hennes lille Munaq.
Vokteren.
Mamma.
Hvorfor måtte du forlate meg?
Jeg trengte deg.
Du skulle beskytte meg.
Kom igjen, gutter. Nå får vi denne greia i gang.
"Det er utrolig hva man er i stand til å gjøre når det er for noen man er glad i."
Det sa du på et av båndene dine.
Vi har begge mistet ektefeller.
Jeg er her på grunn av min og antar at du er her på grunn av din.
Rani betydde alt for meg.
Alt sto og falt på om hun overlevde eller døde.
Da jeg mista henne, hadde jeg ingenting igjen å leve for.
Men så var det noe...
...som holdt meg i live, siden oppdraget mitt her i livet ikke var fullført.
For høy karmisk gjeld, hvis du skjønner.
Hvis det å drepe Gus i den grotta betyr å få slutt på Syken én gang for alle,
er oppdraget mitt utført.
Da får jeg kanskje rent rulleblad igjen. Og da blir jeg... fri.
- Da kan jeg møte Rani igjen. - Vi er ingenting uten familien vår.
Ma'am? Stormen gir seg.
Uansett hva som skjer, så må du love meg at det er jeg som får gjøre det.
- Gjør dere klare. - Kom igjen.
Du blir her og gjør den greia klar. Bra jobba med å finne hjortegutten, Rosie.
Nå må du gjøre meg denne tjenesten og vente på mitt signal.
Du kommer til å gjøre meg og faren din stolt.
Nå er mamma her.
Hei. Hei!
Jeg er lei for det, vet du. Det med Bruno. Han fortjente ikke det der.
Du trenger ikke å late som om du bryr deg om dem, altså.
Nei. Man må bare late som om man ikke bryr seg om dem.
Det er et kart.
Og der er grotta.
Det er slik vi finner den.
Fjellene er like nord for oss. Vi er nær.
I alle år har jeg lett etter den, og så viser det seg at alt jeg trengte, var deg.
Nå kan vi fullføre det du kom hit for å gjøre sammen.
Vet du hva, Gus? Før Munaq fant meg og før du kom hit,
så var jeg på vei tilbake til Colorado for å finne deg.
Virkelig?
Ga du opp?
Ja.
Alle årene jeg brukte på å lete etter kuren, førte meg hit.
Alle de årene jeg kunne ha tilbrakt med deg.
Men nå er jeg her.
Lov meg én ting.
Hvis noe skjer med meg noen gang, lar du ikke historien din bli som Munaqs.
Det lover jeg.
Vi kjenner dette stedet veldig mye bedre enn dem. Det skal de sent få glemme.
Om noen minutter går sola ned.
Jeg vet ikke med dere, men jeg har tenkt å se den igjen.
- Så... - Hva gjør du her?
- Vi kan ikke la dem tappe strømmen. Nå... - Gus. Han er der ute et sted.
Stikk. Vi fikser dette.
Gus vet hva han gjør. Han trenger ikke meg.
Men trenger ikke du ham?
Hvis vi vil overleve, må vi stoppe dem.
Og det gjør vi ved å stoppe Beistet.
MOR
NEDTELLING TIL POLARNATTA
- Mamma? - Ja? Er du klar?
Ja.
Nå drar vi.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen