Människan har funnits länge.
Men det har hybrider också.
Åtminstone längre än de flesta förstår.
De väntar där ute, Ikiaq.
Ni får inte följa med.
Jag har pratat med de andra. Det handlar inte om dig, utan om honom.
Min son har inte vidrörts av djävulen. Han har tuttuns ande i sig.
Jag beklagar.
Jag har lämnat den proviant jag kan avvara. Mer kan jag inte göra.
Må Gud vara med er.
Vi klarar oss, Munaqsriri.
Världen är bara inte redo för dig än.
Men den dagen kommer.
Barnet fick inget lätt liv.
Men han blev betydelsefull.
För det här handlade inte bara om honom.
Utan om hela världen.
Vem är du?
Varför hjälpte du mig?
Hjärtslag.
Hör du det också?
- Vart är vi på väg? - Hem.
Här. Tryck mot såret.
Vad ska jag göra nu?
Vem är här?
Gus?
Mamma.
Herregud, det är du!
Du finns verkligen.
Du också.
Han räddade mig.
Men han är svårt skadad.
Kom.
Jag borde ha lämnat Singh i Idaho. Han leder säkert Zhang till Gus.
Walt hade rätt.
När problemen knackade på öppnade jag dörren.
Förlåt att vi drog hit det här. Men tack för att du räddade oss.
De tänker visst stanna.
Vi måste härifrån. Jag måste hitta Nuka innan de här monstren gör det.
Vet du var hon kan vara?
Häng med.
NEDRÄKNING TILL POLARNATT
Sätt fart mot utposten!
Vi måste ut innan de märker att jag är borta.
Vi kommer inte ut den vägen. Kom.
Nu kör vi!
Rappa på!
- Vem är han? Känner du honom? - Jag trodde det, men uppenbarligen inte.
Varför slogs du inte mot honom?
Jag ljög för honom.
Och lämnade honom i sticket.
Gör inte så.
Nu har han ingen och vet nog inte ens vad han slåss för.
Vi behöver ta en bil medan det finns nån kvar.
- Går det bra? - Jag vet inte. Det här är nytt för mig.
Samma här.
Nu letar vi rätt på Gus och Jepp.
- Vad hände? - Det var Zhangs varghybrider.
Hennes barnbarn. De har dresserats att jaga mig.
Herregud... Vad är det med folk?
Du hade rätt i det du sa på inspelningen.
- När de fick reda på att jag kom först... - ...började de jaga dig.
Hur lyckades du ta dig ända hit?
Storeman hjälpte mig. Det var han som tog mig till Colorado.
Och hit till Alaska efter att jag drömde om dig i grottan.
Känner du till grottan?
Den har... kallat på mig.
- Jag tror att den vill att jag kommer hem. - Ja, det tror jag också.
Den där grottan och det som finns i den...
Jag trodde att jag kom hit för att hitta dig, men det var nog för att hitta det.
Drömmen betydde kanske att vi ska hitta grottan tillsammans.
Håll er borta från grottan!
- Mår barnet bra? - Ja, allt är som det ska.
Gratulerar.
Det finns inget att gratulera om det inte är en människa.
Du förstår väl att tiden är avgörande?
Kan vetenskap skapa hybrider över en natt, kan den också återställa mänskligheten.
Ja...
Men vetenskapen är tyvärr tandlös.
Jag vigde mitt liv åt den, och allt den gav mig var hjärtesorg.
- Har du nåt annat förslag? - Ja.
Nåt som är betydligt kraftfullare.
Ett blodsoffer.
- Var har du varit? - Jag har hämtat mina söner.
Jag vet var hjortpojken är.
Pojkarna spårade honom. Han följde oljeledningen.
- De fick honom nästan... - Var är det där?
Nod 18.
- Vad fan gör han där? - Det han har kallats för att göra.
Liksom jag.
Han ska till Thackers grotta.
- I snöstormen hittar han den knappast. - Jodå.
Precis som laxar återvänder till älven där de föddes.
Precis som renarna vandrar till sina kalvningsmarker på våren.
James Thacker ville frigöra kraften i det som fanns i grottan.
Men han hade sönder det.
Om vi vill laga det igen...
...tror jag att jag behöver offra Gus.
Gus och jag har drömt om samma sak.
Vi har drömt om grottan.
Men det finns saker i min dröm som jag har hållit för mig själv.
Att Gus dör för min hand.
Allt frigjordes när jag offrade hjorten.
Thackers dagbok bekräftade det.
Jag tror att Gus blod kan ställa det som Thacker gjorde till rätta.
Jag tror att det kan möjliggöra människofödsel.
Att det kan stoppa smittan för gott.
Han är lösningen... på allt.
Och genom hans död får du det som du och din man har eftertraktat.
Ett människobarnbarn.
En arvtagare.
Ge doktorn allt han ber om.
Varför ska vi lyssna på honom?
Var inte så negativ, Rosie.
Hon har rätt.
Vi behöver inte Singh. Vi kan hitta ungen själva.
Vi har allt vi behöver.
Underskatta aldrig en desperat man.
Kom och kolla!
Kolla!
Vad är det där?
Jag vet inte vad som finns i grottan, men jag ska ha det.
- Nej! - Tanden måste bort för att de ska läka.
Jag dör hellre än får hjälp av en människa!
Varför räddade du henne om du nu hatar människor?
Jag ville inte slita en mor från hennes barn.
Som världen slet min ifrån mig.
Här där vi är nu.
Vad hände med henne?
Du föddes här...
Här i kyrkan.
Du är Ikiaqs och Nathaniel Burkes son.
Men det skulle innebära...
Hur är det ens möjligt?
Jag är lika gammal som kyrkan.
Han har levat i mer än hundra år.
Och i hundra år...
...har jag hållit människor som du borta från grottan,
så att saker skulle bli som de borde.
Och vetskapen om var grottan finns...
...dör nu med mig.
- Har du nåt mot smärta? - Den blå burken.
Jag vet inte vad du heter.
Jag heter Gus.
Jag trodde jag var den första hybriden, men jag är lättad att jag inte var det.
Det gläder mig...
...att jag inte blev den sista.
Du har haft det ensamt.
- Varför säger du så? - För att du är som jag, fast fuxen.
När pubba dog blev jag också ensam
och det var först nyligen jag träffade andra barn som jag.
Jag växte upp ungefär så här, i en stuga i Yellowstone.
Yellowstone?
Pubba tog hand om mig. Det var bara vi.
Det är en magisk plats med massor av lönnar.
Vet du vad lönnsirap är?
Jag är gammal, inte dum i huvudet.
Pubba lärde mig att tappa träden på sav.
Först drog jag mig för det för att jag inte ville göra träden illa,
men han förklarade att träd upplever smärta på ett annat sätt än vi,
och fastän vi är olika så lever vi i samma värld.
Pubba förklarade att träden är min familj och att sirapen är deras gåva till mig.
Fast vi var ensamma där i skogen såg pubba till att det inte blev ensamt för mig.
Var är han nu?
Vi blev anfallna och han dog av smittan.
Sen förstörde Sistamännen vårt hem.
Yellowstone var inte tryggt längre.
Du hör ju själv, människorna förtjänar inte att leva i den här världen.
Därför får ni aldrig hitta grottan.
- Vad menar du? - Naturen måste få ha sin gång.
Men... då kommer ju alla att dö.
Mina vänner och min mamma. Vad var det då för vits att rädda henne?
Här.
En valrossbete.
Leta upp den. Den bär på hennes historia.
Varför stannar vi?
Jag vill inte ödsla bensin innan vi vet vart vi ska.
- En omskrivning för "vi är vilse". - Okej, vi är vilse.
- Gus och Jepp kan vara döda. - Det vet vi inget om. Vi lever ju.
Hur länge till?
Jag förväntade mig aldrig att bli vuxen, men för dig är det annorlunda.
Du har ett helt liv framför dig. En framtid.
Du kan bli gammal. Du borde inte förspilla ditt liv här vid världens ände.
Med mig.
När jag smög ombord på Zhangs flygplan...
...blev jag fast vid de där varghybriderna.
De morrade och gläfste i sin bur hela vägen.
De såg mig som fienden, fast jag är hybrid som de.
Visst är det sorgligt?
Det var inte ditt fel att du högg pojken.
Jag klandrar inte vargpojkarna heller.
Jag klandrar Zhang.
Jag klandrar dem som har gjort dem såna,
som har gjort dem så vilsna.
Mamma brukade säga att när jag var vilse
skulle jag vända blicken uppåt och veta att hon såg mig.
Vi följer stjärnorna. Mamma visar vägen.
Hur kan du veta det?
Har du nåt bättre förslag?
Där är Birdies hus.
Hennes hus i Colorado var mysigare.
Nuka!
- Jag visste att du var här. - Jag visste att du skulle komma.
- Hur mår du? - Bra. Det finns mat om ni är hungriga.
Nån kommer!
Vänta lite...
Det är Odell och de andra!
- Vi hade ingenstans att ta vägen, Si. - Kom in.
Det här ska Storeman få höra om.
Hur stor är den där Storeman?
Jättestor, som två pubba.
Som två...
Han är visst viktig för dig.
Sen pubba dog har han tagit hand om mig.
Så han tog över från Richard.
Därför måste vi hitta grottan, för att stoppa smittan och rädda honom.
Honom, mina vänner och dig.
Det ska vi.
Gus, jag...
Vad är det?
Gus?
Ge mig den.
Zhang och hennes cowboys har skingrat hela gänget.
De använder all ström på utposten till att väcka Besten.
Vilken best?
En gammal oljeborr, en riktig mardrömsmaskin.
Den suger allt ur marken och lämnar inget kvar.
Och den ska Zhang använda till att plundra grottan.
Birdie har oroat sig för att fel människor ska hitta grottan.
- Walt försökte stoppa dem. - Och han dog.
Det här är ditt fel, Siana. Allt var bra tills du tog hit utbölingarna.
Jag försökte hjälpa Gus att hitta sin mamma.
Det ursäktar inte att ni blev indragna, så det tänker jag lösa.
- Och hur skulle det gå till? - Om vi utmanar Zhang går det som för Walt!
Annars fryser vi ihjäl, så vi måste försöka.
Nej, jag tycker att vi förhandlar. Zhang gav oss en chans att ge henne ungen...
- Ja, vi ger honom till henne. - I helvete heller!
Jag pratade inte med dig.
Vi är hemlösa på grund av honom och hans vänner.
- Det kan han få betala för. - Jag vägrar!
Vi borde ta oss till Fairbanks medan vi kan.
- Lugna ner er nu. - Gör det själv!
- Vi är dödens. - Lägg av!
- Hur länge kan vi överleva här? - Vi kommer ingenstans!
- Jag tänker då inte stanna. - Det är ute med oss!
Vad ska vi göra, mamma?
Nu räcker det!
Jag vet att ingen av er har lust att lyssna på mig nu.
Men jag vet vad ni går igenom.
Tro mig.
När...
När världen går åt helvete
tror man att allt som återstår är att sluta sig och tänka på sig själv.
Så funkade jag.
Det var det jag trodde krävdes för att jag skulle överleva.
Men sen träffade jag en tanig liten hybridpojke
som tvingats bli stor i förtid.
Han har sett mänsklighetens värsta sidor och har all anledning att hata oss.
Men lustigt nog
ser han inte bara det goda i oss,
utan förväntar sig också det bästa av oss.
Sweet Tooth lärde mig
att vi inte behöver leva i en värld där vi alla kämpar för oss själva.
Han lärde mig att vi kan leva i en värld där vi kämpar för varandra.
Om vi hjälps åt så kan vi kanske, bara kanske, leva vidare.
Hur ska ni ha det?
Vad fan, jag är med.
Förvånande...
- Jag är också med. - Jag med.
Som ni vill.
Okej.
Då är det bestämt.
Vi ska hindra att Zhang tar Besten, och driva ut de jävlarna ur vårt hem.
Ja!
Får vi vara med?
Det var som fan.
Fler av era vänner?
- Herregud. Men vänta lite, hur kunde ni...? - Hennes mamma.
Och stjärnorna.
Min mor snidade in det här innan hon dog.
För att jag aldrig skulle glömma.
Thacker gav sig ut för att finna en bot mot all sjukdom
här uppe i norr.
Och det gjorde han.
Han fann den...
...i helgedomen.
Han såg och han tog för sig.
Men han ville ha mer.
Han tog jordens blod.
Som om det vore fritt fram att ta.
Som om det inte skulle få konsekvenser.
Men det blir alltid...
...konsekvenser.
Smittan.
Om vi hittar grottan kan vi alltså stoppa smittan.
Historien tar inte slut där.
Thackers besättning såg till att smittan dog med dem.
Men min mor kom undan.
Min mor dog medan jag fortfarande var liten.
Och när jag inte hade hennes beskydd behandlade människorna mig som ett djur.
De tog dina horn.
De trodde att världen tillhörde dem allena.
Girighet.
Thackers synd...
...är mänsklighetens synd.
Det är människan som är sjukdomen, Gus.
Smittan är boten.
Nej.
Det finns goda människor som är värda att kämpa för. Pubba, Björn och Storeman.
Säg det till honom!
Han kanske har rätt.
Människor har kanske inte förändrats.
Men...
När polarnatten är förbi...
...kommer solen äntligen att gå upp igen,
i en värld utan människor.
Och allt blir som det ska.
Du har berättat din historia.
Berätta nu vad du heter.
För länge sen...
...kallade min mor mig Munaqsriri.
Sin lilla Munaq...
Väktaren.
Mamma...
Varför var du tvungen att lämna du mig?
Jag behövde dig.
Jag behövde ditt beskydd.
Sätt fart. Nu drar vi igång schabraket.
"Det är fascinerande vad man kan göra för den man älskar."
Så sa du i en av dina inspelningar.
Vi har båda mist vår äkta hälft.
Jag är här på grund av min. Jag förmodar att detsamma gäller dig.
Rani betydde allt för mig.
Allt hängde på att hon skulle överleva.
När jag miste henne hade jag inget kvar att leva för.
Men nånting...
...höll mig vid liv. Jag hade ännu inte uppfyllt mitt syfte i livet.
För stor karmaskuld, kan man säga.
Om jag genom att döda Gus i grottan kan sätta stopp för smittan för gott...
...har jag uppfyllt mitt syfte.
Då kanske det väger upp mina synder, och jag blir fri...
...att göra Rani sällskap.
Vi är inget utan vår familj.
Ovädret börjar lägga sig.
Vad som än händer, lova att jag blir den som gör det.
- Upp i sadeln. - Sätt fart!
Du stannar och gör maskinen är startklar.
Det var bra jobbat att spåra hjortpojken, Rosie.
Nu behöver du göra det här för mig. Jag säger till när det är dags.
Du kommer att göra mig och pappa så stolta.
Mamma är här.
Kom hit.
Jag beklagar.
Bruno förtjänade inte det där.
Du måste inte låtsas att du bryr dig om dem.
Nej, det är du som måste låtsas att du inte gör det.
Det är en karta.
Där är grottan.
Det här är vägen dit.
Vi har bergen precis norr om oss. Vi är nära.
Jag som har letat i alla år, och så var det du som saknades.
Nu kan vi slutföra det du kom hit för, tillsammans.
Innan Munaq hittade mig och innan du kom hit
var jag på väg till dig i Colorado.
Var du?
Gav du upp?
Alla år av sökande efter botemedlet ledde mig bara hit.
Det var år som jag kunde ha varit med dig.
Nu är jag här.
Lova mig en sak.
Om nåt skulle hända mig får du inte låta din historia bli som Munaqs.
Jag lovar.
Vi hittar mycket bättre här än vad de gör. Det ska de få erfara.
Snart går solen ner. Jag kan bara tala för mig själv, men jag tänker se den gå upp.
- Vad gör du här? - Gus är där ute nånstans.
Gå. Vi fixar det här.
Gus vet vad han ska göra. Han behöver inte mig.
Behöver inte du honom?
För att överleva måste vi stoppa dem, vilket innebär att stoppa Besten.
MAMMA
NEDRÄKNING TILL POLARNATT
Mamma?
- Är du klar att gå? - Ja.
Då går vi.
Undertexter: Karl Hårding