У людства довга історія.
Але в гібридів — також.
Принаймні довша, ніж вважає більшість.
Ікіак, вони чекають надворі.
Вам з нами не можна.
Я переговорив з рештою.
Річ не в тобі, а в ньому. Кажуть...
Диявол не торкався мого сина.
Він поділяє дух тутту.
Вибач.
Я залишив стільки їжі, скільки міг.
Це все, що я можу зробити.
Хай допоможе вам Бог.
Усе буде добре, Мунаксрірі.
Світ ще не готовий до тебе.
Але колись це зміниться.
Історія цієї дитини була непростою,
але важливою.
Бо це не лише його спадок.
А й усього світу.
Хто ти такий?
Чому ти мені допоміг?
Серцебиття.
Ти теж його чуєш?
Куди ми йдемо?
Додому.
ЛАСУН
Тримай. Затисни.
Що мені зробити?
Хто тут?
Ґасе?
Мамо.
Боже мій. Який же ти...
Ти справжня.
Ти теж.
Він урятував мене.
Але його сильно поранили.
Ходімо.
Дарма я не залишив Сінгха в Айдахо, поки ще міг.
Тепер він веде Чжан прямо до Ґаса.
Волт мав рацію.
Зовнішні напасті постукали, і я їх впустила.
Вибач, що втягнули вас у цю біду.
Але дякую, що врятували.
Схоже, усі з'їжджаються.
Треба вшиватися звідси.
Я мушу знайти Нуку. Якщо ця сволота випередить мене...
Куди вона могла піти?
За мною.
ВІДЛІК ДО ПОЛЯРНОЇ НОЧІ
Пакуємося і їдемо на Форпост!
- Хутко! - На Форпост!
Ходу!
Вшиваймося, поки вони не побачили, що я втекла.
Туди не можна. Ходімо.
Ми готові.
Рушаймо!
Хто він такий?
- Ти його знаєш? - Я так думала, але помилялася.
Чому ти не хотіла з ним битися?
Я збрехала йому.
І покинула в дуже поганому місці.
Не роби так, до речі.
Він залишився сам і, мабуть, навіть не знає, за що бореться.
Треба знайти машину, поки їх не розібрали.
Проскочили?
Не знаю.
- Я ще такого не робила. - Я теж.
Треба знайти Ґаса з Джеппом.
Що з вами сталося?
Вовчі гібриди Чжан.
Її онуки.
Їх нацькували на мій слід.
Господи. Чому люди такі жахливі?
Ти правду казала на тому записі.
Щойно хтось дізнається, що я був першим...
І полювання не закінчиться.
Але як ти дістався аж сюди?
Було нелегко, але мені допоміг Здоровань.
Він привів мене в Колорадо.
І допоміг дістатися Аляски, коли ти наснилася мені в печері.
Ти знаєш про печеру?
Вона... кличе мене.
Вона ніби кличе мене додому.
Так. Гадаю, ти маєш рацію.
Ця печера... що б там не жило...
Я думав, що приплив на Аляску, щоб знайти тебе,
але тепер думаю, що приплив до цього.
Можливо, мій сон означав саме це. Ми маємо знайти печеру разом.
Не наближайтеся до печери!
Дитина в нормі?
Так. Так, усе добре.
Мої вітання.
Тут немає з чим вітати, якщо дитина не людина.
Ви ж розумієте, у неї обмаль часу.
Так, і якщо наука може воднораз створити гібридів,
то зможе відновити людей так само швидко.
Так.
Але, боюся, наука більше нам не допоможе, пані Чжан.
Я присвятив їй усе життя,
а вона відплатила мені розбитим серцем.
- Маєте інші пропозиції? - Так.
Я пропоную щось набагато потужніше.
Жертвоприношення.
Де ти була?
Ходила по синів.
Я знаю, куди пішов хлопчик-олень.
ВІДСТЕЖЕННЯ З'ЄДНАННЯ...
З'ЄДНАННЯ УСПІШНЕ!
Хлопці вистежили його. Він йшов за газопроводом.
- Вони майже спіймали його... - Де це?
Вісімнадцятий вузол.
- Що він там робить? - Те, для чого був призначений.
Як і я.
Він іде до печери Такера.
- У хуртовині вони її не знайдуть. - Знайдуть.
Як лосось повертається для нересту в річку, де народився.
Як карибу мігрують до місць отелення навесні.
Джеймс Такер хотів вивільнити силу, яка жила в тій печері.
Натомість занапастив її.
Якщо ми хочемо її відновити...
гадаю, я мушу принести Ґаса в жертву.
Розумієте, нам з Ґасом наснився однаковий сон.
Сон про печеру.
Але в моєму сталися речі,
які я досі тримав при собі.
Що Ґас помре від моєї руки.
Усе вивільнилося, коли я приніс у жертву оленя.
Щоденник Такера це підтвердив.
Гадаю, кров Ґаса виправить те, що заподіяв Такер.
Гадаю, вона поверне народження людей.
І назавжди покінчить із Неміччю.
Він — ключ до всесвітнього ладу.
А коли він помре, ви отримаєте те,
що шукали разом зі своїм чоловіком.
Людського онука.
Нащадка.
Дайте лікарю все необхідне.
Я не розумію. Чому ми йому потураємо?
Май трохи віри, Роузі.
Її правда, мамо.
Нам не потрібен Сінгх. Ми знайдемо малого без нього.
У нас уже є все необхідне.
Ніколи не недооцінюйте чоловіка у відчаї.
Ходіть сюди! Погляньте!
Агов, зацініть.
Що це таке?
Не знаю, що ховається в печері,
але я це заберу.
- Ні! - Якщо не видалити ікло, рана не загоїться.
Я радше помру, ніж прийму допомогу від людини!
Якщо ти ненавидиш людей, чому рятував її?
Я не хотів забирати в дитини матір.
Як світ забрав мою.
У цьому ж місці.
Що з нею сталося?
Ти тут народився.
У цій церкві.
Ти син Ікіак і Натаніеля Берка.
Але це означає...
Як таке взагалі можливо?
Мої кості такі ж старі, як і кості цієї церкви.
Йому вже понад сотню років.
І я ціле століття
не давав таким людям, як ти, знайти ту печеру,
аби все було так, як має бути.
А тепер розташування печери
помре разом зі мною.
- У тебе є щось проти болю? - Синя пляшка.
Я досі не знаю твого імені.
Я Ґас.
Раніше я думав, що я перший гібрид, але мені трохи полегшало, що це не так.
Я радий,
що не був останнім.
Тобі було самотньо, так?
Чому ти так кажеш?
Бо ти такий, як я.
Тільки дорослий.
Після смерті Пабби мені теж було самотньо,
і я лиш недавно познайомився з такими дітьми, як я сам.
Я виріс у схожому місці. У хатині в Єллоустоуні.
Єллоустоун?
Мій Пабба виховував мене там. Там жили лише ми.
Це чарівне місце,
повне кленів.
Ти чув про кленовий сироп?
Я старий, а не дурний.
Мій Пабба навчив мене стукати по деревах, щоб знайти сік.
Спочатку я боявся, бо думав, що роблю деревам боляче,
але Пабба сказав, що дерева відчувають біль інакше, ніж ми,
і хоч ми й різні, але світ у нас один.
Пабба сказав мені, що дерева — моя родина,
а кленовий сироп — їхній подарунок.
Ми жили самі в лісі, але Пабба зробив так, щоб я не почувався самотнім.
Де він зараз?
На нас напали, і він помер від Немочі.
А потім прийшли Останні і зруйнували наш дім.
У Єллоустоуні стало небезпечно.
Бачиш?
Люди не заслуговують на цей світ, дитя.
Тому тобі не можна шукати печеру.
Але чому?
Природа має йти своїм шляхом.
Але... тоді всі помруть.
Мої друзі, моя мама.
Тоді ти врятував її дарма.
Зараз.
Бивень моржа.
Знайдіть його.
На ньому її історія.
Чому ми зупинилися?
Не хочу витрачати бензин, поки не визначу маршрут.
Якщо коротко, то ми заблукали.
Ми заблукали.
Можливо, Ґаса і Джеппа уже немає.
Ми цього не знаємо. Ми ще тут.
Але чи надовго?
Я ніколи не чекала, що виросту.
Для тебе все інакше.
У тебе ціле життя попереду. У тебе є майбутнє.
Ти можеш дожити.
Не марнуй свій час тут, на краю світу.
Зі мною.
Коли я прокралася на літак Чжан,
я опинилася якраз між тими вовчими гібридами.
Вони всю дорогу гарчали й намагалися вирватися з кліток.
Вони вважали мене ворогом, хоча я й гібрид, як і вони.
Хіба не сумно?
Ти не винна, що поранила того хлопця.
Хлопців-вовків я теж не звинувачую.
Я звинувачую Чжан.
Я звинувачую людей, які зробили їх такими.
Їх збили зі шляху.
Мама завжди казала, якщо я колись загублюся,
треба поглянути вгору — і вона дивитиметься.
Ми підемо за зірками. Мама вкаже нам шлях.
Звідки ти знаєш?
Маєш кращі пропозиції?
Це він! Дім Бірді.
Її колорадська домівка була набагато затишнішою.
Нука.
- Я знала, що ти тут. - Я знала, що ти прийдеш.
- Усе гаразд? - Так.
- Голодні? Бірді залишила їжу. - Люди!
Зачекайте.
Це Оделл і решта!
Нам більше нікуди йти.
Заходьте, усі.
Я ще розповім Здорованю про це місце.
Наскільки великий той Здоровань?
Величезний, як два Пабби.
Два...
Він дуже важливий для тебе.
Саме він захищав мене після смерті Пабби.
Він продовжив справу Річарда.
Тому ми маємо знайти печеру, щоб зупинити Неміч і вберегти його.
Його, моїх друзів і тебе.
Знайдемо.
Ґасе, я...
Що таке?
Ґасе?
Дайте його мені.
Чжан і її ковбої просто всіх розігнали.
Вони викачують електроенергію Форпосту, щоб розбудити Звіра.
Якого ще Звіра?
Це старий нафтовий бур, страхіття для землі.
Він висмоктує з надр геть усе. Нічого не залишає.
Чжан використає його, щоб забрати знайдене в печері.
Бірді хвилювалася, що поганці знайдуть печеру раніше за неї.
- Волт хотів їх зупинити. - І його вбили.
Це все через тебе, Сіано.
Усе було добре, поки ти не привела чужинців.
Я хотіла допомогти Ґасу знайти маму.
Але я не мала вас у це втягувати,
а тому я вас і витягну.
Як саме ти збираєшся це зробити?
Підемо проти Чжан — і закінчимо, як Волт!
Інакше ми замерзнемо до смерті.
Треба спробувати.
До біса. Треба з нею домовитися.
Чжан дала нам шанс видати хлопця, тому...
Здамо його і подивимося, що вона скаже!
Ще чого!
Я не з тобою говорю.
Ми втратили домівки через нього і його друзів.
- Нехай заплатить ціну. - Я нікого не видам!
Їдьмо у Фербенкс, поки ще можна!
- Заспокойтеся трохи. - Сам заспокойся!
- Нам кінець! - Ні!
- Бачили, скільки тут дров? - Ми застрягли!
- Скільки ми протягнемо? - Не можна йти!
Я тут не залишуся.
- Ніхто нікуди не йде. - Нам кінець, і ми це знаємо!
Мамо, що нам робити?
Годі сперечатися, гаразд?
Досить!
Слухайте, я знаю, ніхто з вас не хоче зараз мене слухати.
Але я знаю, що ви зараз відчуваєте.
Повірте.
Коли світ сходить на пси,
здається, що єдиний вихід — закритися і боротися лише за себе.
Саме так я й жив.
Я думав, що інакше не виживу.
Але тоді я зустрів маленького сухорлявого гібрида,
якому довелося швидко подорослішати.
Він бачив найгірше, що є в людях.
У нього є всі підстави нас ненавидіти.
Але штука в тому,
що він не лише бачить у нас найкраще,
але й очікує від нас найкращого.
Ласун показав мені,
що ми не мусимо жити у світі, де боремося самі за себе.
Він показав мені, що можна жити у світі, де ми боремося одне за одного.
Якщо ми об'єднаємося, тоді, можливо, ми не втратимо свій дім.
То що ви виберете?
От лайно. Я за.
Яка несподіванка.
Я теж.
І я.
Добре.
Тоді все вирішено.
Ми не дамо Чжан забрати Звіра
і виженемо цих покидьків з нашого дому.
- Гаразд! - Так!
Можна приєднатися?
Та ви знущаєтеся.
Ще кілька твоїх друзів?
Боже мій. Зачекайте-но.
- Чекайте, як ви... - Її мама.
І зірки.
Моя мати вирізала їх перед смертю.
Щоб я ніколи не забув.
Такер вирушив у місію на пошуки ліків проти всіх хвороб.
Тут, в Арктиці.
І йому вдалося.
Він їх знайшов.
У святилищі.
Він побачив, і він узяв.
Але він жадав більшого.
Він забрав Кров Землі,
наче мав на це право.
Наче не буде жодних наслідків.
Але наслідки...
є завжди.
Неміч.
Якщо знайдемо печеру, то зможемо все виправити. Зупинити Неміч.
Це ще не кінець історії.
Команда Такера зробила так, щоб Неміч померла разом з ними.
Але моя мати... втекла.
Моя мати померла, коли я був ще дитиною.
А без неї, без її захисту
люди ставилися до мене як до тварини.
Вони забрали твої роги.
Вони думали, що цей світ належить лише їм.
Жадібність.
Гріх Такера —
це гріх людства.
Люди — це хвороба, Ґасе.
Неміч — це ліки.
Ні.
Є хороші люди, і за них варто боротися.
Пабба, Беар і Здоровань.
Скажи йому.
А якщо він має рацію?
А якщо люди не змінилися?
Але...
Коли закінчиться арктична ніч...
сонце зрештою засяє знову
над світом без людей.
І все налагодиться.
Ти розповів свою історію.
Скажи своє ім'я.
Колись давно...
мати називала мене Мунаксрірі.
Її маленький Мунак.
Хранитель.
Мати.
Чому ти пішла від мене?
Я потребував тебе.
Твого захисту.
Нумо, хлопці. Запустимо цю штукенцію.
«Люди здатні на дивовижні речі заради тих, кого люблять».
Ви сказали так на своєму записі.
Ми обоє втратили партнерів.
Я тут через свого.
Припускаю, ви — через свою.
Рані була для мене всім.
Усе залежало від того, житиме вона чи помре.
Коли я втратив її, то втратив сенс життя.
Але щось...
не давало мені померти,
бо моє призначення в цьому житті ще не виконане.
За мною забагато кармічних боргів.
Якщо вбити Ґаса в тій печері означає покінчити з Неміччю назавжди,
тоді я виконаю своє призначення.
І тоді, можливо, мої провини розтануть, а я
звільнюся...
і приєднаюся до Рані.
Ми ніщо без сім'ї.
Мем? Наближається хуртовина.
Що б не сталося, пообіцяйте, що це зроблю я.
- По місцях. - Хутко!
Залишся і підготуй ту машинерію.
Ти молодець, Роузі. Знайшла хлопчика-оленя.
А тепер виконай моє прохання і чекай мого сигналу.
Ми з татом пишатимемося тобою.
Мама тут.
Гей.
Співчуваю.
За Бруно. Він не заслужив того, що з ним сталося.
Не вдавай, що переймаєшся ними.
Ні.
Це ти вдаєш, що не переймаєшся.
Це мапа.
А печера тут.
Ось як ми її знайдемо.
Ті гори поруч, на північ звідси.
Ми близько.
Я роками її шукала,
а мені просто бракувало тебе.
Тепер ми можемо закінчити те, заради чого ти приїхала. Разом.
Знаєш, Ґасе, перш ніж Мунак знайшов мене, перш ніж ти прийшов,
я їхала в Колорадо, щоб знайти тебе.
Справді?
Ти здалася?
Так.
Усі ті роки, які я провела в пошуках ліків, привели мене сюди.
Усі ті роки я могла провести з тобою.
Тепер я тут.
Пообіцяй мені дещо.
Якщо зі мною щось станеться,
твоя історія не повторить долю Мунака.
Обіцяю.
Ми знаємо це місце набагато краще за них.
Зробимо так, щоб вони не забули.
За кілька хвилин зайде сонце.
Не знаю, як ви, а я планую побачити його знову.
- Тож... - Що ти тут робиш?
Не можна, щоб вони викачали геть усе.
Ґас.
Він десь там.
Іди. Ми розберемося.
Ґас знає, що робити.
Я йому не потрібен.
А він тобі?
Якщо ми хочемо вижити, тоді мусимо їх зупинити.
Ми зробимо це, зупинивши Звіра.
МАТИ
ВІДЛІК ДО ПОЛЯРНОЇ НОЧІ
Мамо?
Так. Ти готовий?
Так.
Ходімо.
Переклад субтитрів: Софія Семенко