HOSSZÚ MOTOROZÁS FELFELÉ
Huszonegyezer km és 13 ország vár ránk ezen a motoros túrán.
Ushuaiából indulunk, Argentína és Chile között szlalomozunk az Atacama-sivatagig,
majd következik La Paz és a Titicaca-tó,
aztán az Andok mentén elrobogunk Kolumbiáig, átkelünk Panamán,
Közép-Amerikán és Mexikón, hogy 100 nap múlva megérkezzünk Los Angelesbe.
RENDEZŐ - PRODUCER
Felszereljük a fiúkat kamerával,
és mikrofonnal ellátott kamerát teszünk a bukósisakjukra,
hogy felvegyék a motorozást.
Ez egy út? Egek!
RENDEZŐ - PRODUCER
Egy operatőr, Claudio is motoron megy velük.
Russ és én két elektromos autóval kísérjük őket,
a másik operatőrrel, Jimmyvel.
Anthony és Taylor a logisztikában segítenek.
Mi a kocsiból filmezzük őket,
és a határokon találkozunk,
egyébként a motorosok végig magukban lesznek.
19 000 KM LOS ANGELESIG
Átrobogunk Chilébe, és irány az Andok.
Kicsit bemegyünk a hegyek közé.
Birkák mindenütt.
Ezt nézd! Atyaég, ezek több százan lehetnek.
Hú, ezeknek elég szaros a seggük!
Szeretem a barikat.
Legalább szépek.
Most már egész jól mennek a dolgok.
A túra első tíz napja igen nehéz volt.
Sok mindent kellett megtanulnunk az elektromos motorokkal kapcsolatban.
Tegnap még azt hittük, képtelenség megcsinálni.
Ma meg már élvezzük, hogy milyen nagyszerű így ez a túra.
Rájöttünk, hogy a hideg befolyásoló tényező.
Az akkumulátorok olyanok, mint az emberek.
Harminchét fok táján működnek tökéletesen.
Bárcsak meg tudnánk tenni 230-240 km-t egy töltéssel!
Az frankó lenne!
Eddig mintegy 1600 km-t tettünk meg
Ushuaiától idáig, azaz Perito Morenóig.
Áthajtunk Chilébe, és az Andok nyugati oldala mentén robogunk Chaiténig,
majd Puerto Monttban kompra szállunk.
A motorokkal most nincs gond, így lazíthatunk,
és ismerkedhetünk a helyiekkel. Ez egy ilyen túra lényege.
Helló, én Ewan vagyok.
Hogy vagy?
Benjamin?
Csak tánc és tánc!
Gyerünk, táncoljatok csak! Mutassatok pár figurát!
Ez az, jó.
Ó, egy kis floss dance...
Menőn tolják!
Régen doboltam.
- Tényleg? - Egy rockzenekarban.
Egy saját rockzenekarban.
Ez igen!
- Csá! - Csá!
Itt volnánk. Ez a Paso Internacional út.
Kétségtelenül ez életem legérdekesebb határátkelése.
ARGENTÍNA / CHILE HATÁRÁTKELŐ
Itt vagyunk Chilében, micsoda látvány!
Micsoda táj, egek!
Ezek a hegyek, no meg ez a tó!
Egyszerűen varázslatos.
Haver, ez kezd egyre érdekesebb lenni.
Szeretem Chilét, ráadásul távolról a családom is kötődik ide.
Az ük-ük-ükapám dolgozott itt Chilében a vasútépítések idején.
Mérnök volt.
Szóval van egy kis chilei vonatkozása
az egyébként teljesen skót származásomnak.
Úgy tűnik, most ünneplik
a spanyolok ellen egykor kivívott függetlenségüket,
ezért van minden felzászlózva.
Az emberek a tavasz beköszöntével mennek szabadságra.
Úgyhogy biztosan fel fog pörögni az élet a jövő héten.
Chile 1818-ban vetett véget a 300 évig tartó spanyol uralomnak.
Azóta szeptember harmadik hetében mindig
megünneplik a függetlenségüket.
Úgyhogy pont jókor jöttünk ide.
Azt írja...
Bárcsak tudnék spanyolul. Leállíthatjuk ide a mocikat...
Oké, próbálkozzunk!
- Zárva van. - Zárva?
Nem túl fényes kezdet.
A szabadságolások miatt.
Minden zárva van.
Valaki ott ül és éppen ebédel.
Igen, de az ajtó zárva van. Bezártak.
Jön egy srác.
- Hola! - Hola!
Nyomd meg a csengőt, tudod!
Csengetni kell.
Nyilván.
- Ó! Igen. - Ó! Gracias.
A salátát középre.
Íme a chimichurri.
- Chimichurri? - Si.
Si.
Köszönjük.
Köszönjük. Nem, így tökéletes. Köszi.
- Bírom ezt a maroknyi salátát. - Ja.
Ennyit meg sem tudunk enni.
Háromfős adag.
Csodás. Ez bárány?
Nem tudom, mi ez.
- Hús. - Hús? Hús.
Nem tudom, mi ez. Lángol a szám
a chimichurritól. Úgyhogy nem tudom, mi ez.
Ez eléggé betalált. Az orrom is kezd folyni...
Próbálom így... hűteni a nyelvem.
Pórbálom kicsit... Atyaég, még többet hoz!
- Még többet hoz. - Gracias.
Tyűha! Lángol a szám.
Pompás időnk van ma.
Pont ilyen időre vágytam.
Ez a legkirályabb motoros út,
amin valaha motoroztam,
a skóciai utakat leszámítva.
Ez maga a Paradicsom!
Kicsit túlzásba vittem a mai ebédnél a chimichurri szószt Yusseffnél.
VIDEONAPLÓ
Szépen megfizettem érte.
Ó, anyám!
Alaposan rázendített.
Ezt hallgasd!
Elég vicces ez a helyzet.
El kell érnünk a hajót holnap reggel, hogy folytassuk az utunkat.
És egyelőre nem...
Egek!
Ewan, mit gondolsz?
Szerintem...
Most inkább hagyjuk!
Ezt meg akarom mutatni.
Micsoda stílus.
Mi bajod van a kinézetemmel?
- Menő? - Ja, csak kicsit...
Jó a hajam?
- Olyan nagymamás. - Kicsit nagymamás.
Megvesz az Isten hidege!
Most esik először.
Izgalmas lesz a sáros úton motorozni.
Ez teljesen beterített!
Egyenesen a szemembe! Szörnyű.
Bocs, hogy nevetek. Ez zseniális volt!
Kint hagytam a bukómat ebben a nyirkos időben,
és megszívta magát a bélése.
Úgyhogy motorozás közben bepárásodik a plexim.
- Pedig van... - Bocs, haver!
- Pedig dupla... - Bocs, haver!
- Pedig dupla... - Bocsi, át kell mennem!
Dupla rétegű...
Vigyázhatnál a 360 fokos kamerádra.
- Megpróbálnád? - Tessék?
Mit mondtál?
Csak el akarom kerülni, hogy bepárásodjon.
- Láttam a Rocksulit, Jack Blackkel. - Aha.
Ő csinálta ezt.
És bár ez nem igazi rock and roll,
mégis annyira menő.
Foglalkozna valaki itt ezzel a sok szarral?
Biztos nem jó nekik, hogy itt áznak az esőben.
- Kösz, Ewan. - Erre van egy csapatunk.
Befutott már a töltéssel megbízott részleg?
Átvergődtek a sminkeseken?
- Ki tudja. - Beragadtak.
Ott van még az élelmezési, a sminkes, a ruhás csapat és csak utána jönnek ők.
Szóval ki tudja?
Útra keltünk a csapattal, célba vettük a kompot.
Megint elég jól rázendített az eső.
Esőben mindig nehéz motorozni. Rosszak a látási viszonyok.
És nem szabad gyorsan menni,
ami elég gáz akkor, amikor el kell érni a kompot.
Lóg a fékpedálom. Kilazult a csavarja.
Bele is akadhattam volna és fejre állhattam volna.
Azt hiszem, felkötözöm, nehogy beakadjon.
Így.
Őszintén szólva elég keveset használtam.
Meg is van.
Menjünk, mert mindenképp oda akarok érni.
Naponta egyszer jár a komp.
Ha az ember lekési, úgy járt.
Akkor egy napot kell várnia a következőre, és nekünk az már nem fér bele.
Itt vagyunk.
Azta!
Szép volt, pajtás!
Atyaég! Ez egy esős és szeles menet volt.
Végig az volt bennünk : "Jaj, messze van még?"
Mivel kevés töltőpont van
a következő hosszú szakaszon,
a komp mellett döntöttünk. Ezzel átszeljük az Ancud-öblöt,
és mintegy kilenc óra múlva kikötünk Puerto Monttban.
Kétszer kell megnyomni.
Ez nem volt benne a használati útmutatóban.
- Nos... - Vagy nem olvastam el rendesen.
Nem. Te egyáltalán nem olvastad el.
Ez a gond. Nem az, hogy nem...
hogy nem írták le, hanem hogy nem olvastad el.
Ez olyan, mint a házasság. Egy három hónapig tartó házasság.
Lehet, hogy Peruban el kellene mennünk párterápiára.
Részt kellene vennünk ott egy párterápián.
Szóval amikor azt mondod...
azzal a bizonyos hangsúllyal, azt bántónak érzem.
- Ilyenkor te azt érzed... - Azt érzem...
tudod, hogy...
hogy nem beszélgetünk eleget, és hogy nem mondod ki, mit érzel valójában.
Jól van. Értem.
És ezt észben fogom tartani.
Ha majd úgy érzem, hogy mondani akarok valamit, figyelni fogok erre.
Igyekszem ezt elkerülni, mert nem akarom, hogy így érezz.
- Oké. - Amikor meg te mondasz valamit...
akkor én úgy érzem,
mintha alábecsülnél.
És ettől nem érzem magam értékesnek.
- És így... - Soha.
Sohasem tennék ilyet. Sosem becsüllek alá. Soha.
Mindennap, amikor leülünk reggelizni,
te olyan vagy nekem, mint a napfény. Tényleg.
Te is nekem.
Oké, rendben. Ugye most mennyivel jobb?
- Ötezer dollár lesz. - Igen.
Köszönöm szépen.
- Igen, itt. - Ma ünneplik a függetlenséget.
- Itt? - Aha.
Úgy hallottuk, hogy lesz ma egy buli
valamelyik parkolóban Puerto Montt központjában.
Oké, tökéletes.
Felállítottak pár sátrat
és beraktak valami zenét.
És kieresztik a gőzt.
Hola! Hogy vagy?
- Tessék? - Ewan. Örvendek.
Hogy hívnak?
Ewan.
- Ewan? - Ewan.
- Ewan?
- Ewan. - Igen. Örvendek.
Remek táncok voltak, no meg látványosan becsiccsentett emberek,
de barátságosak voltak, nem azok az agresszív fajták.
Olyasmi, mint a vattacukor, 36%-os alkoholtartalommal.
De vízben.
Fagylalttal.
Ez egy dél-amerikai empanada, amit...
egy skót süti alapján készítenek.
Atyaég!
Sziasztok, lányok!
Jó buli volt. Bevallom, élveztem.
Chilének különleges hangulata van ezekben a napokban.
Ma újra visszamegyünk Argentínába,
és elrobogunk Aluminébe.
Ez itt a senki földje a chilei-argentin határsávban.
Mi pedig egyre följebb és följebb megyünk.
Ami leszívja az akkumulátort.
Itt esélytelen tölteni és a kocsik aksija már alig bírja.
Kérdezzük meg azt a férfit...
HELYI SZERVEZŐ
- Igen? - ...hogy hajlandó lenne-e
leakasztani az utánfutóját és 15-15 percig vontatni a kocsikat?
- Oké? Rendben? - Oké.
Köszönjük. Nagyszerű.
Ha készen áll, felőlem mehetünk.
Vontatással gyorsan lehet tölteni az akkumulátort.
Elég hatásos megoldás arra, hogy újra menetképesek legyünk.
Ez a férfi az empanadája miatt ugrott be,
és sikerült rábeszélnünk, hogy kicsit vontasson minket.
Jó ötlet volt Dave-től a vontatással töltés.
A kocsi minden sarkában van egy motor,
és ezek egyenként hajtják a kerekeket.
Amikor a kocsit vontatják,
ezek átalakítják a mozgást elektromos árammá, és feltöltik az akkumulátort.
Egy óra vontatással a teljes töltés 80%-át el lehet érni.
Alig van töltésünk, és itt vagyunk az Isten háta mögött.
Ez a város az utolsó állomásunk...
mielőtt elérnénk a 150 km-re lévő célpontunkat,
és így már nem jutottunk volna el odáig.
Még nem igazán vettük fel a ritmust az aksik töltésével kapcsolatban,
de egyre leleményesebben találunk gyorsabb töltési módokat,
így folyamatosan tudunk haladni. Ez egy elég szórakoztató megoldás.
Gracias, señor!
A kocsik jól működnek,
pedig tele vannak tömve forgatási kellékekkel
és a fedélzeti elektronikájuk is csak prototípus.
Azta! Nézd, mennyi hó! Atyaég!
Nézd, mekkora hó!
Ewan időnként eltűnik a párában.
Egyszer apámmal motoroztam hóban.
Felmentünk Sierra Nevadába motorral.
A Tahoe-tó vidékére.
Úgy emlékszem, arrafelé volt némi hó. Persze közel sem annyi, mint itt.
Ezek a mocik fantasztikusak, nagyon jól állják a sarat.
Az utak vizesek. Nem jegesek.
Itt-ott akad egy-egy kátyú is, mégis mindennek ellenére jól mennek.
- Mit művelünk? - Hihetetlen, igaz?
Mit művelünk?
Gyerünk, motorozzunk egyet a hóban!
Aha. Ez őrület, nem? Ezerkétszázötven méter magasan vagyunk.
Oké.
Csodás volt átkelni a havas Andokon,
és különleges élmény volt ezt filmezni.
No meg jó buli is volt.
Kijelenthetem, hogy megszerettük Chilét.
Csodaszép. Patagóniában minden megtalálható.
Adok én neked!
Oké.
Egy pillanat!
Pár száz métert ereszkedhettünk.
Itt már nincs hó.
Nézd csak! Átragyog a nap a fák között.
Melegebb van, és ez jó.
Jó, hogy ma nincs az a dermesztő hideg.
Oké, itt is vagyunk az argentin határon.
Olyan, mint egy átjáró Patagóniába, de mi ma búcsút intünk ennek a vidéknek.
Végül egy kempingben kötöttünk ki.
- Ewan McGregor? - Igen. Ewan. Igen.
- Ewan? A mindenit! - Igen.
- Hihetetlen! - Igen. Charlie Boorman.
- Hogy hívnak? - Martin.
- Honnan jössz? - Lengyelországból. Biciklivel.
Merre mentek? Dél vagy észak felé?
Észak felé. Besokalltunk a hideggel.
Amíg nem ismertem őt, nem bicikliztem.
- Aha. - Nem is utazgattam.
KALANDOR
- Egyáltalán. - Nem.
Teljesen átlagos életet éltem.
Tanár voltam. Volt egy kocsim.
Egyáltalán nem sportoltam.
Hol találkoztatok?
- Törökországban. - Aha.
Egy kis török városban élek,
ahol így látják az életet.
- Igen. - Szűk látókörűek.
Én biciklivel jártam körbe a világot.
Nem akartam, hogy elmenjen.
A szemére gondoltam.
A csodaszép szemére.
Otthagytad az iskolát.
Mit szóltak a szüleid meg a rokonaid?
Bepakoltam a hátizsákba, és azt mondtam:
"Isztambulba megyek tanítani."
Nem mondtam meg nekik.
Azta! Még mindig nem tudom elhinni, hogy nem mondtátok el nekik.
- Még. - Mindent a maga idejében.
- Mikor visszamentek, mondjátok el! - Jó.
Jó kedvem kerekedett tőlük.
Mindenkinek megvan a saját élete.
És mindenkinek úgy kell élnie, ahogy leginkább szeretne.
Ez a nő elég bátor volt hozzá.
Kitört, és most azzal a férfivel él, akit szeret,
és csodás kalandokat élnek át.
Olyan megható volt a történetük.
Ahogy ez a nő beszélt arról, hogy beleszeretett a kék szemébe!
Hogy sugárzott az arca! Nagyon jó volt látni.
Fülig szerelmes. Az egész olyan tökéletes.
Hotel, de csak nyáron működik.
Szerettünk volna megszállni. Esetleg enni valamit.
- Igen? - És aludni valahol. Nem lehetséges?
- Azt hiszem, nem. - Oké.
Berontottunk ide, ehhez a kedves hölgyhöz,
Solanóhoz és a lányához.
De még nincsenek nyitva.
Szerintem nem alkalmas most nekik.
- Minden rendben lesz. - Meg tudjuk győzni őket.
- Jöjjenek, megmutatom! - Oké.
Még nem készültünk el.
Nem gond, alszunk hálózsákban.
- Igen. - Igen.
- Jó. - Rendben? Igen?
Nagyszerű. Gracias.
Fantasztikus.
Csá, macsek! Mégis mit keresel a motoromon?
Ehetjük a konzervjeinket vagy ezeket.
Gombásat vagy csirkéset kérsz?
Mindegy.
Ez az igazi, egyszerű élet.
Ez itt egy hihetetlenül elrejtett világ, nem?
De igen.
Itt ébredni kora reggel!
Ezt nézzék! Ez egyszerűen...
gyönyörű.
Az a gond, hogy idáig 148 km az út.
Aztán ahhoz, hogy ide eljussunk, elég sokat kellene töltenünk...
a nap folyamán.
A célállomásunkig kicsit messze vannak egymástól a töltőpontok.
Itt van egy kisváros. La Lajas. Odáig az...
204 km.
Csodás lenne, ha sikerülne letudnunk ma jó pár km-t.
Szeretnénk belehúzni, és kicsit növelni a napi távot.
A következő napok terve: átszelni Argentína északnyugati részét,
eljutni Las Lajasba, majd Barrancasba,
és egy kis szerencsével letáborozni valahol.
Charley beszélt a hely tulajdonosával,
és az északi út helyett inkább egy másik úton megyünk,
amit a térkép alapján ösztönösen elkerültünk volna.
Ez gyorsabb, rövidebb és sok hajtűkanyar tarkítja
fölfelé menet, ami biztos jó buli lesz.
Ezen a kanyargós úton jöttünk fel.
És íme itt van fent...
Claudio von Planta, a csillagokba törő drónpilóta.
Claudio az operatőrünk, aki felveszi az egész túrát.
Ő egy benzines Harley-Davidsonnal jön velünk.
Claudio, mégis mi a helyzet?
Mi az?
- Mi való ebbe? - Ez...
Ez üres!
Ez azt bizonyítja, hogy kicsit pórul jártál ezzel a motorral, nem?
Nem tudom, hallottál-e a Hosszú motorozás felfelé-ről,
de ezen a túrán elektromos motorokkal megyünk.
A mi motorjaink még rengeteg kilométert bírnak.
Mit mutat a kijelző?
Hetvenkilenc kilométer.
Gondban vagyunk a tankolással.
Ha nem bánod, Claudio, mi továbbmennénk.
Mi jól állunk, de Claudiónak lehet, hogy ki fog fogyni a benzinje.
Ez elég groteszk.
80 KM-RE DÉLRE
Most robbantunk le először, ráadásul pont itt, a semmi közepén.
Parkoló állásban van. Másképp nem lehet D-be tenni.
Tedd üresbe, és aztán...
Nem tudom másik állásba tenni.
Valami történt a fékkel Dave kocsijában,
és beragadt.
Nem forog a kerék, vagyis nem tudunk továbbmenni.
Nem lehet deaktiválni.
Halljuk.
Megpróbálom csavarhúzóval.
- Hozzáférsz? - Jaj, ne!
Hölgyeim és uraim, íme Zapala.
Valami gond van a benzinkúton.
Nézzék, milyen hosszú sorban állnak az emberek benzinre várva!
A sors fintora, hogy ezennel Claudio benzinje miatt
fogunk késlekedni, nem a mi motorjaink töltése miatt,
ami elég vicces.
Nézzék csak, épp most hozták meg a benzint!
A város egyik benzinkútjában sincs üzemanyag.
Itt áll a sor. Láthatják,
hogy milyen messzire nyúlik.
Ez a hölgy, itt szemben, öt órája vár benzinre.
Isten hozott Zapalában!
Vagy kivárjuk most, hogy sorra kerüljünk,
vagy itt maradunk a városban holnapig,
amikorra lecseng ez a pánik.
Tanácstalanok vagyunk, hogy mit tegyünk.
Várjatok egy kicsit, fiúk!
Mit akarsz csinálni? Szétfeszítjük,
hogy tudjon forogni.
Meg kell javítani,
de megpróbálnánk elektronikusan, mielőtt szétszednénk?
Tudjuk, hogy ez egy prototípus, nem sorozatgyártott autó.
Valószínűleg csak idő kell neki.
Abban bízunk, hogy a komputer újraindításával
majd kienged a fék.
Megkérdeztem a srácot, aki a töltőt odaadta,
hogy mi történik itt. Azt mondták, ez itt mindennapos dolog.
Itt mindig ez van.
Mi természetesnek vesszük,
hogy ha behajtunk egy benzinkútra, ott mindig van benzin.
Ezen nem kell aggódnunk. De a világban máshol,
mint itt is, ez nem így van.
Hallottuk másoktól is, akikkel beszéltünk,
hogy milyen nehéz idők járnak errefelé.
Az embereknek nincs pénz a zsebükben, és üres a hűtőjük.
Vagy nincs benzin a benzinkúton.
Megláttam egy kismotoros srácot, aki épp egy kis kannába töltötte a benzint.
Odarohantam hozzá Claudio kannájával,
és kértem, hogy abba is töltsön.
Odatettem az övé mellé, és odaadtam neki 200 dollárt.
Most már van egy tele kannája.
Fagyiztál is?
Én fagyiztam.
Engem meg sem kérdezett.
Tőlem sem kérdezte meg, hogy kérünk-e fagyit.
Feltankoltunk.
Indulhatunk. Oké. Viszlát Las Lajasban!
Megfelelően akarom újraindítani, oké?
Mi lenne, ha másik beállításba váltanál?
Kapcsold le azt a kettőt 45 másodpercre, és nézzük meg, mi lesz!
Gyerünk, bébi!
Gyerünk már!
Válts zöldre!
D-ben van.
Úgy tűnik, működik.
Empanadas, jövünk!
Kösz mindenkinek. Úgy tűnik, folytatni tudjuk az utunkat.
A fiúk már jóval előttünk járnak,
de végre mi is haladunk tovább.
Micsoda nap! Ma 221,5 km-t tettünk meg,
és még maradt 16 km-nyi töltésünk. Az 237,5 km.
Ezek a mocik egyértelműen jobban működnek a melegben.
Nyugodtan kijelenthetjük, hogy egy töltéssel meg tudunk tenni 210 km-t.
Az elég jó, 210 km.
Ez a hidegben nem volt így, amikor délebbre voltunk.
Igazi fordulat állt be az elmúlt napokban.
BECSÜLT TÖLTÉSI IDŐ: 11.11 HÚZZA KI AZ INDULÁSHOZ
Gyönyörű időnk van. Szerintem ma meleg lesz.
Ma nem húzok jégeralsót. Farmer, póló, normál zokni.
A meleg gyapjúcuccok talán végre nyugdíjba vonulnak.
Talán egészen a túra végéig. Ki tudja? Mi nem tudjuk.
Majd meglátjuk.
De egyelőre
kösz a jó szolgálatotokért, meleg ruhák.
Köszi.
A melegebb időjárás miatt gyorsabban tudunk haladni.
Így maradt időnk arra, hogy találkozzunk a helyiekkel.
"A mapuche indiánok leszármazottja vagyok."
Mapuche? Mapuche? Mapuche?
- Mapuche. - Mapuche.
ÉTTEREM-TULAJDONOS
"Mivel mapuche nyelven beszélek, a mapuche indiánok leszármazottja vagyok."
Nagyon érdekes. Örülök, hogy megismerhettem.
Volt egy közös álmunk apámmal.
Három évvel ezelőtt apám segített nekünk,
hogy az unokáinak ne segélyekből kelljen élniük.
"A férjemmel együtt belevágtunk egy családi vállalkozásba:
házi kenyeret és ételeket árulunk, minden házilag készül."
Elég nehéz lehet errefelé ilyen vállalkozást vezetni,
úgyhogy ez itt egy valódi sikertörténet, nem?
Igen. Elképesztő. Nem sok ilyen helyet
láttunk eddig ebben a városban.
Ők a machu törzs tagjai.
A Kr. e. 600-as, 500-as években éltek itt.
Azt olvastam, hogy Chilében is sokan élnek,
és hogy nagyon csúnyán bántak velük.
Meglátogatunk egy ilyen törzset. Ott laknak az út végén.
Felkeressük ezt a kis települést, ahol a mapuche nép él.
A mapuche őslakosok mintegy három évszázada élnek ezen a vidéken.
Az 1800-as években a spanyol hódítók ellenőrzésük alá vonták
a sikeres szarvasmarha- és sókereskedelmüket.
Ez az elszegényedésükhöz vezetett, amiből teljesen sosem álltak talpra.
Itt vagyunk a mapuche nép településén.
Igen. Elég rendezettnek tűnik, igaz?
Jó és erős közösség.
Úgy tűnik, az lehet ott a központi épületük.
- Hola! - Hola!
Az én nevem Samuel.
- Samuel. - Samuel.
Samuel, én Charley vagyok. Charley.
- Ewan. - Ewan. Örvendek.
- Bemehetünk az iskolába? Igen? - Si.
- Buenos días! - Buenos días!
Nézd, milyen aranyos!
Ezeket biztos a gyerekek készítették.
Ezeket a lógó díszeket. Nagyon szép ez a terem.
- Hola! Buenos días! - Hola!
TANÁRNŐ
- Ewan vagyok. - Charley.
Nagyon barátságos, vidám ez a hely.
Szép színesek a falak,
- meg minden. - Klassz.
- Ugye? - Igen.
Hogy mondják, hogy "gyerekek"?
- Mennyi gyerek? - Niños.
Hatvannégy.
Ez egy spanyol és mapuche, azaz mapudungun kéttannyelvű iskola.
Mondd mapuche nyelven, hogy "buenos días"!
Marr marri, pichiqueche.
Marr marri: "jó reggelt", pichiqueche: "gyerekek".
Marr marri...
"Pi-chi-que-que-che."
"Che." Ez azt jelenti: "Hogy vagy?"
Hisz iskolában vagyunk. A legjobb helyen.
Jó tanárnő vagy.
Máris tanultunk valamit.
Nagyon aranyos.
Gracias. Köszönjük.
- Köszönjük a beszámolót! - Jó utat!
- Viszlát! - Viszlát!
Ez a jó az ilyen túrákban.
Megismerni a kultúrákat és látni, hogyan őrzik meg a hagyományaikat.
Ez a jóember egyfolytában mosolyog.
Leejtette a szemüvegét, és Claudio véletlen rálépett és összetörte.
- Emlékezni fog ránk. - Az biztos.
Olyan rendes volt, erre így járt.
Biztos régóta hordja.
Jól van, akkor...
Ez a tiéd. Szeretnénk...
- Nem! - De! Kérlek!
A szemüvegedre.
A véletlenekre nem számítunk. Csak megtörténnek.
Az ilyen találkozások megmelengetik az ember szívét.
Ez a város Chos Malal, ami mapuche nyelven "sárga sziklát" jelent.
- A környező dombok miatt kapta a nevét. - Gyere, kutyus!
- Buenos días! - Buenos días, Atilio!
- Buenos días! Hola! - Hola!
Én Ewan vagyok. Ő Charley.
Nagyon örülünk.
ZENÉSZ
Ő énekes és chivito-tenyésztő.
- Kecske? - Igen, kecske.
Kifejezetten gauchosoknak, azaz lovas pásztoroknak ír dalokat?
Mert őszinte csodálója vagyok a vidéki ember
intelligenciájának és kreativitásának.
Énekelne nekünk egyet? Itt és most?
Igen. Szívesen.
Egy barackkonzervből
Természetes barack
Mint egy jó öszvérhajcsár
Kupát készítettem a matéteámnak
Így lemálházhatom a lovamat
És megpihenhetek
És a kupámmal
Letelepedek és iszogatom a matéteát
Imádkozom Istenhez és a Szent Szűzhöz
Hogy kísérjenek utamon, bárhová megyek
És hogy a batyumban mindig legyen
Ñaco, sonka és kenyér
Némi dohány
És egy kis matétea
- Cómo estás? - Hé!
Némi dohány
És egy kis matétea
Süt a nap.
Kicsit melegebb van.
Remélem, a következőkben kicsit jobb lesz a terep,
és tudunk sátrazni.
Alig várom, hogy sátorban aludjak.
Alig várom, hogy letáborozzunk, és felállítsam a sátramat.
Megérkeztünk a táborhelyünkre.
Azt hiszem, nem pont ilyennek képzeltük el,
ahogy jöttünk idefelé.
Ez olyan, mint egy építkezési anyagok tárolására szolgáló kert,
csak kiírták egy táblára, hogy "kemping".
Ami a kempingezést illeti, még sosem állítottam fel ezt a sátrat.
Szóval ez lenne az.
- Tényleg, én nagyon szeretek kempingezni! - Hogy állsz?
Egész jól. Igen.
Te már készen vagy?
- Nem akartalak felhúzni. - Atyaég!
Charley ideges.
Ez meg mi?
- Ewan, bajban vagyok. - Miért?
Nem igazán látom át a dolgokat.
Lehetetlen, hogy ez kétszemélyes legyen.
Ez kicsi. Vagy rosszul csináltam.
Nem. Csak ezek kijöttek. Nézd!
- Aha. - Húzd ki a sarkát!
Így ni. Nézd! Máris kétszemélyes.
- Kétszemélyes? - Igen.
Nem is rossz.
Nagyon élveztem a sátrazást. Jó buli volt.
Jó érzés, amikor minden, ami kell, elfér a motorodon.
Hihetetlen, hogy nemrég még szinte megfagytunk,
most meg itt vagyunk a forró sivatagban.
Ma 210 km-t teszünk meg a sivatagban Malargüéig.
Ez egy abszolút kietlen vidék. Egyetlen város lesz útközben,
úgyhogy jó lenne egy töltéssel kibírni.
Különben a sivatagban ragadunk,
ahol éjszaka mínuszok vannak.
Ez igen! Kemény lehet itt élni.
Ilyen sivár, aszályos helyen.
Az a szép kis farm olyan, mintha évszázadokkal ezelőttről maradt volna itt.
Régen így éltek az emberek.
Remélem, biztonságos ez a híd.
Kicsit tériszonyom van.
Nem tudom, ti hogy vagytok vele, de nekem ilyenkor...
Kedvem támad leugrani.
Le akarok ugrani.
Még sokat kell mennünk Malargüéig,
és hosszú km-ek óta ez az első szállás.
Bízom benne, hogy itt tudunk majd tölteni.
Helló, Luz vagyok.
Ő pedig Enzo.
- Luz és Enzo. - Bemegyünk?
Így jó?
- Igen. Gyere csak! - Menj csak be!
Azta, ez nagyon aranyos! Csodaszép!
- Hihetetlen, igaz? - Nézd a fokhagymákat a kövön!
- Ezt nézd! - Ezek ti vagytok?
Szénrajz.
Szénrajz. Szép.
Nézd ezt a padot!
- Házi készítésű. - Minden.
- Itt minden az. - Mint nálam.
- Az én padom... - Ja.
- ...csak össze van tákolva. - Csak üljünk le ide és...
- pihenjünk! És igyunk egy sört! - Igyunk!
Az egész épület a fenntarthatóság elvén működik.
Csodás.
Ti építettétek ki? Igen.
- Hihetetlen. - Elképesztő.
- Megnézhetjük? - Persze.
Megnézhetjük?
- Íme a napelemek. - Pontosan.
Nézd, autóakkumulátorok! Őrület!
Idenézz! Ez ismerős.
Nyolcezer watt.
Nagyon ügyes. Hasonló Ewan rendszeréhez.
Nem is olyan bonyolult, igaz?
Mármint én nem tudnám kiépíteni,
de van, aki ért hozzá, és képes rá.
Napközben mindent a napenergia lát el.
Éjszaka fúj a szél, nappal meg süt a nap.
Az az ideális, ha a kettőt ötvözzük.
Ez a jövő. Ez az igazi jövő.
Azt hittük, van hálózatról származó energiájuk is,
de így féltünk, hogy ez a rendszer
nem bírná el a motorok feltöltését.
Ezért úgy döntöttünk, megpróbálunk eljutni a következő településig.
Csak az a baj, hogy nagyon kevés település van az úton.
Ez az út szétrázza a csontjaimat.
Valamint az első kerék időről időre eltűnik egy-egy gödörben,
amitől majd' kiugrik a szívem.
Hál' Istennek, hogy ideértünk. Ez kemény volt.
Néhány órán át töltöttük a motorokat,
aztán úgy döntöttünk, továbbmegyünk.
Még 50 km-t kell megtennünk Malargüéig, és kezd későre járni az idő.
Nem akarunk itt ragadni éjszakára. Már most hideg van.
Ellenszél van, Charley,
ami gyorsabban emészti fel az aksimat.
Menj így még tíz percig, és meglátjuk, mi lesz.
Már nincs olyan messze.
Szerintem nem bírja addig.
Ha túl messzire megyünk, nem fogunk tudni visszafordulni,
aztán se előre, se vissza, és itt ragadok.
Nézd csak!
Nézd, ez itt villanyvezeték!
Onnan jön. Nem tudom. Esetleg megkérdezhetnénk.
Muszáj töltenünk.
Megláttuk ezt a kis farmot, és betértünk ide.
Igen, oké.
Nem írja ki a becsült töltési időt, ami nem túl jó jel.
- A tiéd? - Az enyém 42 órát ír ki.
Ez nem működik.
Az itteni áram nem elég erős.
Gracias. Ciao!
Gracias.
Ajaj!
Nem bírja ki odáig, vissza kell mennünk Bardas Blancasba.
Azt álmodtam, hogy eljutunk a városig,
ahol van forró zuhany és wifi...
Elfelejtettem, ez hova megy.
Ma megint elhagytam egy napszemüveget.
Lehet, hogy azon a farmon.
Akkor legalább lesz a kissrácnak egy jó napszemcsije. Az jó.
Annak, aki az ablakból nézett minket.
Nem aludtam túl jól az éjszaka a kamionforgalom miatt,
de mindegy, fent vagyok. 6.45 körül jár az idő.
Lássuk, feltöltődtek-e motorok!
Kilencvenkilenc százalék.
Ez a motortöltő tánc
Ez a motortöltő forgás
Ez a motortöltő tánc Ez a motortöltő forgás
Azt hiszem, ez itt a környező épületek közös emésztőgödre.
Átmentem fölötte,
amikor a motoroktól jöttem vissza, és...
Onnan jön ez a bűz. Szóval ez itt a pöcegödör,
és ez itt a sátram.
Pöcegödör.
Sátor.
Ismét úton.
Szeretek sátrazni, de ideje továbbállni.
- Örülsz az 55%-nak? - Igen. Az 55% jó.
Ma megcélozzuk San Juant, majd a Villa Union nevű várost,
és megpróbálkozunk az eddigi leghosszabb távval:
egy nap alatt 322 km-t akarunk megtenni Belénig,
s ezzel végére érünk az argentínai szakasznak.
Süt a nap. Kis szerencsével ma növelni fogjuk a távot.
Szerintem tegnap itt döntöttünk úgy, hogy visszafordulunk.
Itt döbbentem rá, hogy nem fogja bírni az aksink.
No és...
lehet, hogy itt hagytam el a napszemüvegemet.
Lássuk, hogy rám köszön-e a földről.
Mit keresel?
A napszemüvegedet?
Na ne már! Ne!
Ne!
Óriási!
Ember, ez hihetetlen!
Kár, hogy nem találta meg a kissrác.
Nagyszerű!
Oké. Győzelem.
A mindenit!
Ez elég kísérteties.
Tyűha!
Döbbenetes. Egy lélek sincs itt.
Forgatni kellene itt egy James Bond-filmet.
Itt egy alagút és...
James Bond.
És ez a környezet. Ezt nézd!
- Mr. Bond. Igen. - Ez annyira "bondos".
Elképesztő ez a gát.
Eszembe juttatta, hogy apám tinédzserként,
azaz 17-18 évesen részt vett a Crieff közelében lévő gát építésében.
Arrafelé nőttem fel, onnan származom,
a skóciai Crieffből.
Ezt elnézve arra gondolok, micsoda projekt,
micsoda teljesítmény egy ilyet megépíteni.
Hihetetlen, hogy mikre képes az ember.
Ismét úton.
Ma megpróbálunk megtenni 322 km-t és eljutni Belénig.
Meglátjuk, hogy alakul. Ez az egész egy kaland.
Fura. Az egész túra olyan szélsőséges: egyszer fent, egyszer lent.
Ma nagyon jó kedvem van. El kell ismernem.
Tökéletesen érzem magam lelkileg.
Csodás!
Álmodni sem lehet ennél tökéletesebb utat a motorozáshoz.
Szerintem most jutunk ki ebből a völgyből.
Itt megpróbálhatnánk tölteni. Olyan, mint egy villamossági bolt.
Hogy hívnak?
- Vanessa. - Vanessa.
Örvendek, Vanessa.
- Hola! - Hola!
- Helló. - Hogy s mint?
Örvendek.
Az volt a nagyszerű ebben az egészben, hogy begurultunk ide,
azt gondolván, hogy ez egy hifibolt vagy ilyesmi...
AUDIO AUTÓ AUDIO
...mert volt itt egy autóelektronikai műhely,
és azt gondoltuk, itt lesz megfelelő áram, ezért begurultunk.
Erre kiderül, hogy ez itt a garázsuk, és mögötte ott van a házuk.
Semmi közük a hifibolthoz. Mégis engedték, hogy töltsünk és még ebédre is meghívtak.
Jót nevettünk. Pedig azt sem tudták, kik vagyunk.
Atyaég, gyakorlatilag vadidegenekként rájuk rontottunk,
és most itt eszegetünk, miközben az áramukról töltjük a motorokat.
És velük ebédelünk.
- Sziget. A sziget. - Kapiskálja, ki vagyok.
Félig rájött, félig még hezitál.
- Igen? - Nem bízik az ösztöneiben.
Hallgass az ösztöneidre!
Engedd szabadon az érzéseidet! Használd az Erőt!
Rájött.
Az, amit ebből az országból a szívembe zártam,
nem más, mint az itteni emberek.
Ezek a csodálatos, nagyszerű emberek.
Barátságosak, végtelenül segítőkészek, tárt karokkal fogadnak,
soha senki nem mondott nemet semmire. Csodálatos hely.
Nem szívesen megyek el.
Eddig 157,4 km-t tettünk meg.
Nem rossz.
Nem bizony, eddig minden a tervek szerint alakult.
Mindjárt odaérünk?
Sötétben is vezetnie kell annak, aki 320 km-t akar megtenni egy nap alatt.
Utcai lámpák! Belén!
Ez az!
Örülök, hogy itt vagyunk Belén városában.
Igen.
Ma nagyjából 346 km-t tettünk meg.
Ez egy újabb rendkívüli nap volt.
Igen, nagyszerű nap volt.
Szép volt, Charley.
Igen, mindent megoldottunk.
Nagyon élvezem az ismeretlent.
Az embereket, akikkel találkozunk,
a helyeket, ahova vetődünk.
Eddig minden csodás volt.
Charley!
Klassz volt átrobogni Patagónián és Argentína déli részén.
Micsoda kiváltság mindezt látni,
és ilyen káprázatos vidékeken motorozni!
De újabb kihívás vár ránk:
Fel kell kapaszkodnunk az Andok extrém magaslataira,
és szembe kell néznünk az ottani veszélyekkel.
A feliratot fordította: Dobosiné Rizmayer Rita