I 2004 og 2007
tok jeg to motorsykkelturer med bestevennen min, Charley Boorman.
Vi kalte dem Long Way Round og Long Way Down.
Vi kjørte gjennom Europa, Russland, Mongolia og Nord-Amerika i Long Way Round.
Vi må over, ellers er turen over.
Vi må ikke løse sånne problemer i hverdagslivet.
Og så ned gjennom Europa og Afrika i Long Way Down.
Vi klarte det!
Jeg har alltid følt at det skulle bli tre Long ways.
Men livet kom i veien.
Jeg jobbet igjen og flyttet til Statene,
og Charley og jeg mistet kontakten.
Så skjedde det noe som minte meg på hva som var viktig.
Jeg fikk en melding om at han hadde hatt en fæl motorsykkelulykke.
Han hadde brukket beina, bekkenet og venstre håndledd,
og jeg tror det var grunnen til at vi fant tilbake til hverandre igjen.
Og nå har vi bestemt oss for å ta en ny legendarisk tur,
å kjøre 2 000 mil
fra Ushuaia i Tierra del Fuego på sørspissen av Argentina,
krysse Sør-Amerika, Mellom-Amerika, Mexico
og hele veien til Los Angeles i California.
Og vi har bare tre måneder på å gjøre det.
Det er mye å gjøre.
Vi måtte få sammen det gamle teamet igjen.
Vi har Russ og Dave til å produsere og regissere.
Jeg er klar når han er klar.
Vi har ventet på dette i tolv år.
Det er flott at teamet er sammen igjen.
Ewan og Charley får kameraer og mikrofoner på hjelmene sine
så de kan filme seg selv når de ikke er med teamet.
Vi møter guttene ved grensene,
men ellers er de på egen hånd.
Vi skal kjøre gjennom den brutale vinteren i Patagonia,
den ekstreme Atacama-ørkenen,
de vidstrakte saltslettene i Bolivia...
før vi får se med egne øyne Mellom-Amerikas truede jungler
og mexicanske samfunn som splittes av karteller.
Og om ikke det var en stor nok utfordring,
ville vi se om vi klarte det på elektriske motorsykler.
-Dette blir den lengste ruten. -Ja.
Om vi ikke får ladet syklene, hva gjør vi?
Jeg er litt bekymret for om dette er mulig eller ikke.
Vi kaller denne Long Way Up.
CALIFORNIAREPUBLIKKEN
Jeg drømte om en tur i årevis,
bare dra fra LA og kjøre helt til spissen av Sør-Amerika, Tierra del Fuego.
Jeg tok hele utstyrsskrinet med og bygget en sykkel til det.
Skal prøve å se om vi får start på den med noe startvæske.
Men det ble bare så tydelig at denne turen måtte gjøres med...
...du vet, med ham.
-Jeg sprayer, og du starter. -Ok.
Det er noe tiltalende med det å være på veien.
Du vet, du lengter etter eventyr og vet ikke hva som vil skje.
Det brenner litt.
Skulle nok tatt den av.
Men vi fikk start på den.
Det er et stort område her borte, Amerika, som vi ikke har utforsket,
og det er skikkelig spennende.
Jeg gleder meg til å komme ut dit. Jeg vil på tur igjen.
Må være... Jeg har ikke skrudd på drivstoff.
-Tror du det hjelper? -Det hjelper, ja.
Åh, herregud!
Den største bøygen ved forberedelsene for meg er: Hva skal vi kjøre?
Å ta turen på en elektrisk motorsykkel
var ikke noe jeg vurderte aller først,
men jeg innså at det var en del av livet mitt.
Der er den. Tolv paneler.
Så mates den her borte inn til denne.
Dette er solkonsentratoren.
Jeg kjører klimaanlegg til vogna, TV-er, vaskemaskin.
Og jeg har 12 solpanel
og bruker aldri mer kraft enn jeg lager, aldri.
Det er ingenting som å skru på en bryter
og vite at lyspæren kom på på grunn av at du samlet sol.
Jeg skal få min elskede 1954 VW Boble bygd om til elektrisk.
Det er definitivt framtiden.
Vi kommer alle til å kjøre elektriske kjøretøy.
Skal gjøre et lite... soleksperiment.
Han lader en telefon.
Hele ideen med elektrisitet er interessant.
Ewan og Charley kjører solar.
Biler, det virker som de får dreisen på det,
men i motorsykkel-verden er de ikke så langt frampå som jeg trodde.
Og det gjør det enda mer utfordrende.
Bom, USB.
Så vi trenger bare litt... Jeg lurer på hvilken størrelse vi trenger av denne
-for å lade en motorsykkel. -En motorsykkel.
Jeg vil tro litt større.
Lader.
Sånn ja.
ÅTTE MÅNEDER FØR AVREISE
Sammen igjen. Mye har skjedd på tolv år. Vi har alle blitt eldre.
David og Russ er med for å filme.
REGISSØR-PRODUSENT
Først og fremst
må vi finne ut det praktiske ved det å kjøre elektriske motorsykler.
Djevelens advokat,
en annen ting ved Long Way Round og Long Way Down som var spesiell,
var å kjøre og være mellom byer, mellom tettsteder,
og si: "Vi blir her i natt."
Vi kunne sette opp teltene
og våkne om morgenen og dra igjen.
Må man lade en motorsykkel over natten,
kan vi ikke gjøre det.
Jeg syns noe av det beste er når du bare gjør det du sier,
bare drar ut og gjør det.
-Så jeg ville ikke... -Være bundet.
-...ofret det, vet du. -Det er verdt å eksperimentere.
Du kan si det til ungdommen òg. De sier: "Det er framtiden.
-Det er sånn planeten bør være." -Ja.
Jeg vil ikke være negativ mot elektrisitet. Jeg er ikke det.
Jeg vil bare at vi tenker over alt som muligens kan gå feil.
Jeg vil ikke at hele denne greia skal være...
-Stresset. -...at elektrisitet er hovedsaken.
Vi snakket med Honda, Yamaha, Suzuki... Vi er langt foran utviklingen.
For de er ikke klare for det. Det er ikke mange...
Kom med godt nytt.
Veldig godt, det er få nye områder innen motorsykler
hvor det aldri er gjort noe før.
Så dere blir de første som gjør denne distansen og lader underveis.
Mellom-Amerika.
Er det ikke spennende å se på kartet igjen?
-Ja. -Jeg er spent.
Charley og jeg fokuserer på syklene.
Finne den rette sykkelen, bygge sykkelen.
Russ og Dave skal hjelpe til med logistikken på turen.
Men først må vi planlegge ruten vår.
Vi går glipp av Machu Picchu og mye av Chile.
Hva er dette? Hvor ville du svingt mot høyre?
Dette er isfeltene i Chile.
-Isfelt? -Med isbreene.
-Vi er på motorsykkel. Er du sprø? -Er du gal?
-Krysse isfeltene på to hjul. -Dette er Atacama, som er fantastisk.
-Mazatlán? -Inn i...
Vi må lære spansk.
Ja, vi har vel god tid?
-Vet ikke. -Åtte måneder.
-Nei, til å planlegge. -Å gjøre det, trodde jeg.
Vi har åtte måneder på turen, ikke sant?
-Nei? Hva? -Ikke mye tid.
Åtte måneder? Vi drar på en elektrisk motorsykkel, din idiot! Åtte måneder!
Vi må finne et spill vi liker.
Noe å gjøre mens vi... mens vi lader.
-Jeg vet ikke hva det er. -Kort.
-Uno... -Klespoker.
Klespoker. Kanskje klespoker.
Charley og jeg skal kjøre noen gate-sykler,
elektriske, for å se hvordan de går.
Åh, herregud, denne er sexy. Se på den.
Du bare starter den, og det er det.
Ålreit. Høres utrolig ut.
Eller, den høres ikke utrolig ut. Det er ingen høy lyd.
Vi har begynt å tenke på å være på veien igjen.
Det er en herlig følelse: "Vi drar dit", og så drar du.
Med en venn.
Det er lenge siden vi gjorde dette.
For en flott ting å gjøre. Å reise og se verden.
Jeg har også gjenopptatt kontakten med Charley.
Jeg er gladest når jeg er på en motorsykkel.
Når du ser deg over skulderen og der er bestevennen din,
det er noe jeg har savnet opp gjennom årene.
Charley? Hvilken modus har du, eco?
Sexy modus.
De er gøyale.
Det er mye bedre enn jeg trodde det ville bli, å kjøre.
-Det føles flott. -Og vi kan snakke sammen.
-Ja, dette er kult. -Og du kan høre fuglene kvitre.
Og...
Det er så bra. Det er interessant at du kan føle veien,
for du har ikke... Det er ingen vibrering, og det er ingen motor.
Så du føler hver... Du bare føler veien under hjulene.
Og den er rask, og den er gøyal. Det er fint.
Ses.
Long Way Round og Long Way Down
gjør at jeg føler en zen-aktig følelse når jeg kjører motorsykkel,
for jeg tilbrakte så mange timer på kjøring der,
og det setter meg i en slags transe, og jeg elsker det.
Det er nok min meditasjon.
Opplevelsen av å være på en elektrisk motorsykkel
ga meg den følelsen enda mer.
Jeg tror det er veien å gå.
Det var flott å kjøre med deg igjen.
-Jeg vet. Dette er vel herlig? -Elsker det.
-Takk. -Ja.
Vi ankommer straks EV West.
Vennen min, Michael, som driver EV West...
Jeg skal pumpe ham for info om elektriske ting.
Mest motorsykler.
Han gjør hva som helst elektrisk.
Han bygger om Porscher og Ferrarier og masse VW-greier.
-Hvordan går det? -Godt å se deg. Alt bra?
Jeg kjenner igjen den.
Michael bygger om min 1954 VW Boble til elektrisk.
Ja, dette ser strålende ut. Det ser bra ut, ikke sant?
De ga meg en liten Obi-Wan-nøkkelring.
Dere gjør dere klare for en villtur.
-Ja, jeg vet det. -Vi vil pumpe deg for info om det.
For vi skal gjennom Sør-Amerika, Mellom-Amerika.
Hva gjør vi?
Første helga vi fikk våre elektriske dirt-sykler,
dro vi til ørkenen og kjørte til batteriet var...
Vi måtte hale syklene tilbake til vanen.
Og jeg bare: "Jeg trodde vi skulle ha mer kraft."
Den er kul. Så kul.
Vakkert laget, ikke sant?
Disse er bare en imponerende ingeniørbragd.
Det er derfor dette blir så tøft for dere,
for de beste syklene der ute har en rekkevidde på elleve og en halv mil.
Får vi elleve mil maks, tror du, på noe?
Ja.
Jeg syns ikke det høres så bra ut.
-Ikke bra, hva? -Nei.
Og han sier elleve mil.
-På noe. -På noe. Ja.
Med den rekkevidden, om vi må ta 26 til 30 mil om dagen,
må vi lade to ganger om dagen.
-Ikke bare en lunsjtidslading, men... -Det går et par timer.
Og har man bare boligelektrisitet, har man ikke rask elektrisitet,
er det ikke nok timer i døgnet.
La oss diskutere det litt til. Her er guttene.
-Hei, folkens. -Alt bra, gutter?
-Hvordan går det? Utrolig. -Alt bra, Russ?
Vi vil alle gjerne gjøre denne turen fra spissen av Sør-Amerika
til Los Angeles på elektriske motorsykler. Vi er enige om å prøve.
Men greia er, samme hva vi gjør,
kommer vi ikke unna de elleve milene.
Jeg føler meg litt... Piffen gikk litt ut av meg.
Du vil virkelig gjøre noe
som folk som har litt peiling ikke tror du klarer.
-Ja. -Ikke sant?
Vi så ikke Evel Knievel hoppe over Snake River
fordi vi trodde at han skulle klare det.
Det som tiltrekker meg, som en elektrisk fyr, er:
"Åh, herregud. De folkene skal prøve å gjøre noe
som jeg tror er umulig." Så, helt enkelt...
Det er oppmuntrende. Tusen takk.
Bare å vise at det kan gjøres, ville vært flott.
Men bare om det kan gjøres, og vår forventning om 30 mil om dagen.
Hvordan gjør vi det? Hvordan skal vi gjøre det?
ROMA ITALIA
Vi er i Roma, Italia, og vi besøker Formel E Grand Prix.
Takk.
Det er en elektrisk drevet Formel 1-type billøp.
Vi er her med den verdensberømte skuespilleren, Ewan McGregor.
Hvordan ser du på utviklingen med elektriske løp?
Jeg tror det er framtiden, elektrisk. Klart.
Jeg er bare entusiastisk angående elektriske biler, motorsykler.
Forskjellene er gode. Du vet, den er stille,
ingen vibrasjon mellom deg og veien.
Det er spennende, jeg bare... Det er sikkert framtiden.
Vi setter i gang.
Vi har ikke kommet til Roma kun for å leke med raske biler.
Vil du ha vindskjermen min? Den er 3,8 cm.
-Hei. -Der er han.
-Går det bra? -Går det bra? Hyggelig.
VERDENSMESTER
Vi er her for å treffe Max Biaggi,
seks ganger motorsykkelløp-verdensmester,
for å pumpe ham for info om teknologien.
Vi har et prosjekt med Gilo. Vi skal på tur med elektrisk motorsykkel.
Landfartrekorden... Har du et bilde av motorsykkelen?
-Stor hjulavstand ikke sant? -Utrolig.
Senere i år vil Max prøve å bryte landfartrekorden på elektrisk motorsykkel.
Det blir noe nytt for meg,
men, klart, jeg vet nok om farten,
men for meg blir det noe utfordrende.
-Ja. -Og en stor utfordring.
Hvordan kan du øve? Drar du bare og...
Jeg aner ikke. Første gangen jeg gjør noe sånt, men jeg er spent.
På dette stadiet føles det som
vi bare skal gjøre det på elektriske sykler,
og vi må bare prøve å få det til å funke.
Og står vi fast, så står vi fast.
Det er for spennende til å vende det ryggen.
JOURNALKAMERA
For spennende å ikke gjøre det elektrisk.
Å se Charley klatre inn i Formel E-bilen
minte meg på at det ikke bare var de elektriske motorsyklene
som ville bli en utfordring for ham.
-Klatret litt for mye i dag? -Ganske mye.
Men helsen hans.
Ja, du må prøve å få beina inn.
Sånn ja. Du må skli inn.
Han hadde nettopp sin andre alvorlige motorsykkelulykke
i de tidlige forberedelsene til denne turen.
MEDISINSK KLINIKK
SØR-AFRIKA OKTOBER 2018
-Går det bra med Charley, Olly? -Han puster ikke bra.
Lungen hans har kollapset. Blodprosenten hans ser ikke bra ut.
De har flyttet ham til intensiven, han har hevelse rundt hjernen,
og de må kanskje bore inn i skallen hans for å slippe ut trykket.
Han har blodklumper på lungen,
og, klart, om de går til hjernen eller hjertet,
kan det føre til blodpropp.
Pust. Sånn ja.
Jeg mener, han kan dø.
Det ga en støkk. Kunne ha mistet noen,
og det var en fæl ulykke.
Da tror jeg at jeg reflekterte over det og tenkte
at du må passe på de forholdene du har i livet som er viktige.
Du må legge energi i dem for å holde dem i live, du vet,
og om du ikke gjør det...
...mister du noe som er viktig.
Jeg føler meg mer nær ham etter det. Jeg tok mer kontakt
og holdt kontakt om rehabiliteringen.
Jeg har bare nettopp kommet meg ut av rullestolen.
Andre vil løpe igjen eller noe sånt, men jeg vil bare
bli bra nok til å komme meg på en motorsykkel.
Motorsykler er eventyr. Det er den han er.
Som gjør at han føler seg levende.
Greit. Jeg skal komme meg på sykkelen for første gang siden krasjen.
Han snakker om folk som fastner ved ulykken
og tenker på hva de kunne gjort annerledes,
hva de burde gjort annerledes,
og at han har snakket seg vekk fra det.
Han er i live og går framover, ser seg ikke bakover.
Han er inspirerende sånn, Charley, hva?
Ganske bra, hva? Åh, herregud.
Jeg henter scooteren.
GENÈVE SVEITS
Jeg må tilbake til LA på jobb,
men Charley er invitert til Genova for å test-kjøre en elektrisk motorsykkel.
Det er faktisk en Harley-Davidson elektrisk motorsykkel.
Vi skal til en liten bane for å teste e-sykkelen deres.
Dette er den eneste foreløpig. Så vær så snill, ikke ødelegg den.
Ikke si det.
Det er en prototype gate-sykkel
som de tror kunne bygges om til eventyret vårt.
-Sånn ja. -Åh, herregud. Se på den.
-Den ser helt... Oi! -Og der er den.
Jøss. Jeg forventet ikke å føle sånn glede. Jeg er spent på den.
Denne bestemte sykkelen, denne produksjons-sykkelen,
ingen, andre enn Harley-Davidson-arbeidere
har vært på denne før.
Ser utrolig ut.
Han sa den klassiske replikken:
"Dette er den eneste i verden, så ikke ødelegg den."
Og det er bare, nei! Press!
Ewan, skulle ønske du var her.
-Ok, vi kjører på. -Nyt det.
Det er en utrolig kraftig motorsykkel,
og han har full kraft med et profilløst dekk.
Kaldt, profilløst dekk.
Jeg er litt bekymret når jeg ser ham der ute.
Det var glatt.
Han mistet nettopp festet bak.
Ålreit, jeg... Nå er jeg nervøs. Det må jeg si.
Oi, det bakdekket slipper.
Hva syns du, Charley? Kunne dratt over Andesfjellene på denne.
Det er en utrolig sykkel. Det er den, utrolig.
Jeg syns det kunne vært interessant å få deg til å jobbe med ingeniørene våre
og kanskje teste den ut, så kan vi få konfigurert den rett.
Nok et eventyr. Hva?
Jeg må innrømme at jeg aldri så for meg
Harley-Davidson lage en elektrisk motorsykkel.
Jeg har hatt noen Harleys,
spennende å se om de kan tilpasse denne til eventyret vårt
på den tiden som gjenstår.
OFFENTLIG UNDERGRUNNSBANE
Vi er her!
Jeg har kommet til London så vi kan planlegge turen fra dag til dag.
Hei, folkens. Hvordan går det?
-Det går bra. -Hallo.
-Perfekt. -Hvordan går det?
-Og kjøreturen? -Du ser bra ut.
Ja, bra. Det var... Det er varmt.
-Hvordan var den? -Heftig trafikk i dag.
-Hør, folkens. Det er... -Se på den.
Det er her. Du sendte et bilde av denne.
Dette er 25.
-Trettifem. -Det er der.
Mye smartere enn denne.
-Er det din? -Nei.
Nytt HK. London HK.
Vi hentet nøklene i går.
-Det er bra. -Dra dem opp.
Er det all dritten du ikke fikk plass til på kontoret?
Vet du hva, Charles? Er du... Har du glemt å spise lunsj?
Så mange stoler. Kom igjen. Sett i gang.
Pass på veggen. Du skraper opp veggen.
Nå mistet han depositumet.
Jeg mister... Du må følge meg.
For ellers...
Jeg kommer til å snuble.
Dessverre klarte jeg å brekke noen bein før de bestemte seg for å flytte inn.
-Den er for tung for meg å bære. -Jeg har den.
-Vent litt. -Kan være fra den pungen hans.
Den er så tung. Hvordan skal vi få den opp dit?
Snu den sidelengs.
Går ikke inn døren. Må løftes.
-Hva sa han? -Legg litt i det.
Charley, si hva vi skal gjøre, så om den ikke går opp, er det din feil.
-Dette blir vanskelig. -Den siden også, Russell.
Snur vi den sånn?
-Nei. -Jeg tror...
Tror vi sitter fast.
Den må i stående som vi gjorde med den tingen.
-Jeg tror... Rett mot taket. -Den går ikke over her.
Til venstre, over hodet ditt. Det taket.
Alle disse beina går av. Jeg har skruene her. Vent.
Tar du den ned igjen?
Vent.
Én, to, tre, dytt!
Ja. Den kom rundt! Vent litt, hvor skal jeg gå?
Har den!
-Flott, kompis. Den er her. Godt jobba. -Ålreit, kompis. Ikke verst.
Så var vi her.
Det er litt mer virkelig nå.
La meg bare sortere hva vi har.
Gudskjelov at vi har en kaviarskje.
Jeg mener, hva skulle vi gjort uten den?
"Hvor er kaviarskjeen, folkens?"
Nydelig, kompis.
-Ålreit, kompis. -Takk, kompis.
Det ser ganske proft ut.
Vel, "proft" er vel litt drøyt.
Vi er tilgjengelig for dekorering, gjør-det-selv-show,
hjem-oppussing, sånne ting.
Så lenge de har kart, går det greit.
Vi har...
Den panamerikanske motorveien går fra Alaska til Tierra del Fuego.
Vi har kjørt mesteparten av den nordlige delen i Long Way Round.
Så den nye planen er å starte turen på spissen av Sør-Amerika
første september,
og så kjøre hele veien til Los Angeles
i tide til å være med familien i juleferien.
Så nå vil du dra til Cusco.
PRODUKSJON
Det er mye rundt Cusco. Det er der Machu Picchu er.
Ja.
Machu Picchu er omtrent her.
Dere vil definitivt til saltslettene.
Saltslettene. Absolutt.
Så er det Lago de Poopó.
Førtiåtte år og så ler jeg fordi det står "bæsj".
Vi vil veie opp for karbonfotavtrykket vårt for reisen.
Og vi skal gjøre en liten greie her.
Det er i Peru, og det kalles Cool Earth.
Vi reduserer karbonutslippene for turen vår, men vi vil gjøre mer.
Å beskytte truet regnskog er kritisk for klimaet og planeten.
Så vi besøker et prosjekt i Amazonas
for å se hvordan prosessen funker.
Vi kjører 24 mil hver dag. Det er langt, skjønner?
Det gir oss nok tid til å snakke dritt, men...
Jeg tror ikke jeg har nok å si.
Det er så kult. Det blir en kul rute. Den blir veldig variert.
Fjell og ørkener og så, du vet, en stor strandferie hele veien,
hele veien.
Patagonia er et så vidstrakt ødeområde.
Det er over én million kvadratkilometer av Chile og Argentina.
Vi har spurt den argentinske ambassaden om råd om lading av syklene.
-Denne veien er veldig berømt. Den 40. -Vei 40.
-For det er den... Ja. -Denne?
Isbreene, innsjøene, dette er imponerende.
Denne seksjonen her er vel lik denne her?
-Ja. -Ja.
Så om vi tar denne, og også denne, får vi litt av begge verdener.
-Ja. -Ja.
Bare én ting til. Siden vi drar på elektriske motorsykler...
Hvordan lades dem?
Tror dere er... Herfra og opp er det ingen...
Ja... Dette blir problematisk.
Når du snakker om realiteten med de elektriske syklene,
så ser du på det kartet og tenker, du vet, det blir mye jobb.
INNSJØ - TOG - HVALER
Det eneste som bekymrer meg er det store, tomme landskapsområdet.
Hva gjør vi der?
Å kjøre 2 000 mil på elektrisk motorsykkel og filme det
betyr at vi trenger masse folk
for at det skal skje.
Så alle disse spesiallagede telefonkortene er én dag med minnekort.
PRODUKSJON
Avstanden mellom byene er for lang...
PRODUKSJON
...for ladepunktene.
På Long Way Round og Long Way Down, på begge de dro vi fra London.
Det største med denne turen,
som vi nok ikke har gått nøye nok igjennom,
er at alt må fraktes helt ned til bunnen av Sør-Amerika.
Og så starter vi.
På tidligere turer har vi hatt kamerabiler på bensin.
Vi har hatt campingutstyr der, filmutstyr, medisinsk utstyr.
Og vi prøver å finne en elektrisk løsning for den jobben.
Vi er på vei til Plymouth, Michigan.
Vi skal møte et selskap som heter Rivian.
Og Rivian lager det utroligste,
hel-elektriske maskin-eventyr-kjøretøy.
Og problemet vårt
er at de ikke kommer på markedet før i 2020, og vi er i 2019.
Så vi skal møte dem og snakke om hva som er mulig
og hva som er umulig.
Og jeg er sikker på at vi, som vanlig, velger det umulige.
Det er en gammel Mitsubishi-fabrikk
hvor de bygger om 2,4 kvadratkilometer.
Sånn pleide det å se ut.
Dette er faktisk en prototype for å få alt rett.
Sånn kommer hele fabrikken til å se ut.
Slående kontrast, hva?
Til tross for at det er ni måneder til masseproduksjon,
har Rivian tilbudt å gi oss to helt nye prototype pickuper.
Men bilene de snakker om å bygge til oss,
er for øyeblikket bare laget av leire.
Disse må bli designet til å takle ethvert terreng.
Vi må gjennom snøen, ørkenen, stein, fjell, jungler og gjørme.
Jeg mener, alt som fins på planeten.
-Er den klar? -Den er perfekt.
Ja. Den delen er lett.
-Den delen er lett. Ok. -Ja.
Nei, men siden vi kontrollerer hvert hjul med programvare,
kan vi få ethvert hjul til å spinne til enhver fart til enhver tid og dreiekraft.
Står vi fast i sanden, eller Dave...
-Sender vi dreiekraft til andre hjul. -...fikser bilen det.
Disse kjøretøyene er...
Vi skaper noe som er produksjonsklart før fabrikken er klar.
Så vi lager verktøy før vi måtte.
Jeg visste ikke det.
Vet du, det er utrolig at dere hadde så stor tro
på det vi prøver å gjøre at dere vil være med på det.
Så, takk, og vi har stor respekt for det.
Det blir den første elektriske kjøreturen fra spissen av Sør-Amerika til LA.
-Ja. -Det blir den første.
Så en del av den historien er at vi bygger...
Vi bygger infrastruktur for å støtte den.
Det er knapt noen ladepunkter
i de fleste landene vi vil kjøre gjennom,
Så Rivian skal installere 150 hurtigladingspunkter langs ruten vår
som både bilene og syklene våre kan bruke.
Så måneder i forveien bygger vi ut
denne ryggraden... konstruksjons-ryggraden.
Kjempespent. Jeg var ikke det i går. Jeg trodde vi ennå hadde mange problemer.
Disse folkene, de har gitt en løsning,
men de kan løse sykkelproblemet vårt også.
TI UKER TIL AVREISE
Nå skal vi snart motta Harleyene.
De har adaptert gatesykkelprototypen,
og vi håper den funker til eventyret vårt.
-Hva er det i boksen? -Clutchen.
Hva er det i boksen, Charley?
Hei, Mark. Går det bra? Ewan. Hyggelig å se deg.
Og nå er det snakk om elektrisk Harley eller briste.
Nervøs?
-Nei, jeg er spent. -Spent?
Spent.
-Nå får vi se. -Se der, ja.
Stor avsløring.
-Herregud! -Nydelig. Den ser flott ut.
Det er det jeg tror... vi alle ble enige om, ikke sant?
Ja. Nei, oi. Jeg mener, jeg har glemt hva jeg sa.
-Ja. Jeg hørte. -Nei, jeg er forbløffet.
Vi fokuserte på utførelse først.
Veltebøylene skal vi ta av på turen,
for de er av plast.
Aluminiumsdeler kommer snart.
Den ser ut som en sykkel for eventyr alt.
Den ser flott ut. Det var jammen godt jobba.
-Den ser flott ut. -Godt jobba.
Vet du, det som var gøy med teamet når vi tok denne,
vi tok den og seks karer og satt dem i et hjørne i et rom og sa:
"La oss bygge en unik sykkel, og la oss gjøre noe gøy.
Så dette var veldig gøy for oss alle.
Dette er den du kan kjøpe i butikken i dag, nesten, ikke sant?
Denne.
For en stor forskjell.
Helt annerledes geometri, ja.
-Er den ikke fin? -Mye høyere.
Det er en høy sykkel.
Veldig fin posisjon, ja. Du kunne kjøre den hele dagen.
-Hele dagen. -Ja.
Om det er sant at den kan kjøre 16 mil,
hopper vi gladelig på den sykkelen og kjører en lang tur.
Ok.
Hvordan er setet?
Ja, det føles godt. Kjøreposisjonen er god.
Jeg syns bøylene kunne vært enda lenger bak.
Denne er fin i svingene. Ganske fin.
Du, du ser bra ut på den, Ewan.
Så flott. Jeg elsker sykkelen.
Jeg tar en Harley-Davidson-tatovering i kveld.
Ålreit!
-Hvor mange mil har vi kjørt? -Tolv mil.
Har vi kjørt tolv mil? 40 prosent igjen.
-Det er godt over 16 mil. Rekkevidde. -Ja.
Kult!
Jeg sa vi skulle kjøre elektrisk.
Jeg sa fra starten at vi skulle kjøre elektrisk.
-Har jeg ikke alltid sagt det? -Husker det.
Ja.
Dette er min første ladestasjon. Ja.
Ja. Jeg er ganske rørt.
Dette ser ut som en eventyr-sykkel, men problemet er at det er en prototyp.
Nå har Harley kun ti uker på å bygge to solide terrengsykler
som kan overleve den 2 000 mil lange turen.
Mye å be om.
Jeg er på vei mot HK i London med Charley
for å forberede resten av utstyret og oss selv til reisen.
Dette er det nye tekniske stoffet.
Åh, ja.
Jeg har prøvd buksene, og de er som silke.
Du kan gå av sykkelen
og ikke merke at det var verneutstyr i den.
Jeg liker denne.
Jeg liker virkelig denne.
Og det er én gammel venn vi ikke kunne ta turen uten.
Der er du.
Helt til siste minutt er det ennå kaotisk,
men erfaring viser at når du er med, ramler ting på plass.
Claudio er tilbake, dere!
Så, vi skal til Sør-Amerika,
og verken Charley eller jeg snakker ett ord spansk.
Vi skal spille et spill, jeg snakker ikke engelsk...
SPANSKLÆRER
...og vi snakker alle spansk.
-Hola. -Hallo.
Jeg er dyslektisk. Jeg hater spillet.
Muy bien.
Lykke til, Charley.
Jeg er skuespiller. Ah, presenta...
Presentador.
Buksen.
Pantalone.
Pantalón.
Stol.
-Silla. -Silla.
La.
Man vet aldri.
-Man vet aldri.
-Ved tvil... -Legg "as" til slutten av det.
Det var første leksjonen jeg har hatt på mine 52 år som jeg har likt.
Vi er på vei til Rivian
for å se hvordan byggingen av disse elektriske kjøretøyene går...
...og se hvor langt de har kommet med lade-infrastrukturen.
De må være nesten ferdig.
På grunn av tiden det tar å teste og gjøre en SUV lovlig på veien,
må Rivian ha den første bilen kjøreklar om bare to uker.
Her er den.
RUSS SIN BIL
Det er ennå bare karosseriet, folkens.
Hva er det, 002?
...fra dette til en ferdig bil.
Ja, jeg kan sette flere folk på den.
Nei, jeg elsker optimismen din.
Den blir klar om to uker.
-Ålreit. -Vel...
-Er dere klar for å se 001? -Vi går og ser den. Ja.
Den store avsløringen. Dette er Daves bil.
001.
DAVIDS BIL
Det første VIN Rivian kjøretøy noensinne.
Jeg mener, er ikke det for mye?
Jeg trodde bare de hadde kommet lenger. Det er mye igjen.
Alt det elektriske må ennå settes inn,
og med to uker igjen, er det mye å gjøre.
Det er stort å ta på seg å bygge ikke bare to helt nye biler,
men to biler med en teknologi som ikke eksisterte før.
De har aldri bygd noe så fort før,
og det innrømmer de stolt.
Hvordan går det med ladenetterket?
Det er en stor utbygging for oss.
Vi har startet å velge steder. Vi har startet å bygge dem ut.
For øyeblikket skipes ladere ned til Sør-Amerika.
Og antakelig neste uke, tidlig neste uke, starter de å installere dem.
For det er det... Det er det fundamentale.
Uten 1 930 mil med lading på plass...
...kommer vi ikke i mål. Så enkelt er det.
TO UKER FØR AVREISE
Ja, så én, én. Ok, ja, så...
Nå har vi delt mellom Amerika og Storbritannia.
Vi gjør all produksjonen her,
og alle bilene og syklene blir laget der borte.
Dave, har du sett bildene av snøen på Route 40?
Det ser ille ut.
MED LOKALE PRODUSENTER
Det har vært den heftigste vinteren siden 1994.
Vi må være forberedt på det aller verste for å fortsette.
Jeg er omtrent på grensen mellom Michigan og Ohio.
Det er et testområde her
hvor de tester Rivianen for første gang.
Den er der, se! Se på den!
Det var vel aldri tvil?
Russell, nå får du se 001 gå rundt banen.
Forhåpentlig ser det ikke sånn ut over Andesfjellene.
Nei...
Du kan lade dem med tauing. Det er det de prøver nå,
å teste ladekapasitet med tauing.
De lader den en time med tauing,
og de tror én time tauing gir halv tank.
-Det første først. Dette er Lindsey. -Hei!
Ja, hvordan går det med bilen?
Fantastisk. Hun venter på deg.
Den er ferdig. Den funker. Fire hjul spinner.
Er ikke det spennende?
Det er ekstremt spennende. Det er en god slutt på fredagen.
Nå drar vi til Sør-Amerika, hva?
Er det fare for at vi kan si at Long Way Up faktisk skjer?
-Veldig bra gjort. -Takk.
Og du har... Du har jammen flotte negler.
Minsten og jeg lakkerte tånegler her om dagen,
og hun tok mine blå for å matche sykkelen.
De skal være lykketånegler til turen,
og jeg vet ikke om jeg vil ta motorsykkelturen med blå tånegler.
Jeg sa til Anuk, på åtte: "Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre,
for det føles som om det betyr ulykke å ta det av."
Hun sa: "Det blir kaldt, ikke sant?" Først sa jeg: "Ja."
Hun sa: "Dust, du har støvler på hele tiden.
-Ingen ser dem jo uansett." -Et godt poeng.
Hvordan skal du...
Jeg var akkurat og sa ha det til alle i morges.
Så jeg har slitt med det hele dagen.
Ja. Hva, er du her alene, nå?
-Ja. -Det er,
det er plutselig fra alle til...
Ja, bare... ja.
Jeg føler meg bare litt nedfor.
Du prøver å være tøff foran barna, men jeg klarte ikke.
Jeg vet. Det er vanskelig, ikke sant?
Se på Ushuaia.
Det snør i dag.
Det kan bli minus 16.
Ingen ser tåneglene mine på lenge, hva?
Se, og hver dag unntatt fredag snør det.
MILLER MOTORVEI
Vi er i Milwaukee. Vi får se tursyklene våre.
Se... For første gang, tror jeg.
Vi har sett modellene av dem, og vi har kjørt prototype én i LA.
Men dette er oss på tur til syklene vi skal kjøre på turen.
Åh, herregud.
Når du ser rundt hjørnet, ser du syklene.
Oi.
Oi, folkens.
Det er også en ny fjæring bak dere har laget.
Vi redesignet hele bakenden av sykkelen.
-Likner mer på eventyrtouring. -Ja.
Vi gikk gjennom hele fjæringen på den i én uke
for å få sykkelen tunet til dette.
Utrolig. Oi.
Det er flott satt opp som det er nå.
Den er bra, ikke sant?
Dere har pimpa disse også litt.
-Ja, og dratt dem utover. -Ja.
Vi lagde nye bærearmer sånn at det beskytter mer.
Ja. Nei, det er flott.
Så vi la til bunnplaten underst
så dere beskytter alle nøkkelkomponentene...
I motoren.
Dere har jammen hørt etter. Det var utrolig.
Tusen takk, alle sammen, for den utrolig store jobben.
De hørte... på meg.
-Skjønner. Bare litt her. -Ja.
-Den blir lakkert nå. -Ok. Gleder meg til å kjøre dem.
Da gjør vi det.
Jeg vet Ewan og Charley elsker syklene, det er nøkkelen,
men de må kjøre dem først, du vet, for å vite.
Herregud!
Det er vakkert.
Oi, det føles enormt herlig.
De er nydelige, ja. Skikkelig bra.
Humpene takler den veldig bra, ikke sant?
Det inngir tillit.
Utrolig.
Jeg liker den virkelig.
Åh, herregud, Charley!
-Vi er så... Det er utrolig. -Åh, herregud.
Helt perfekt.
Bare så heldig.
Herregud. Jeg liker virkelig sykkelen min. Ja, jeg er forelsket.
Oi, folkens.
Det var det. Strålende.
Det er en lettelse. Hele greia er bare utrolig.
Alt vi trenger nå, er å få dem til Sør-Amerika og sette i gang.
Vi er jo Harley-Davidson,
så vi har utrolig mye jobb.
Alle disse folkene som har gjort det, har gjort det på fritiden.
De har gjort det på kveldene. De har ikke sluttet å gjøre dagjobben.
-Ingenting. Ikke noe. -Jeg ba deg ikke om det engang.
Ja. Alt er gjort etter arbeidstid.
-Ja. -Faen.
Så de elsker dette. Det er hobbyen vår. Ja.
-Tusen takk. -Ikke noe problem.
Virkelig, tusen takk.
Åh, herregud.
De er jammen klare til å håndtere terrenget.
Spørsmålet er, klarer de 100 dager med 25 til 30 mil om dagen.
Det eneste vi mangler nå, er dekselet.
Det kommer i morgen eller torsdag.
De fikser vi. De er på syklene når dere kommer til Argentina.
Neste gang vi ser dem blir i Sør-Amerika?
Vel, ja.
-Der nede. -Argentinas spiss.
Ja.
-Ja. -Herregud.
-I snødungene. -Åh, herregud.
Charley og jeg drar fra LA, syklene og bilene fra Detroit
og filmteamet fra London.
Alle prøver å komme til Ushuaia tidsnok til starten,
og alt fordi vi ville kalle det Long Way Up.
Første suksess. Alle er her nede, og alt utstyret er her.
Jøsses!
Det er sånn Long Way Up starter, i en snøstorm.
Landskapet utenfor vinduet var utrolig.
Det var bare fjell og snø på toppen av fjellene,
og herregud, det så kaldt ut.
Og så runder du en sving, og der er Ushuaia.
Jeg bare lurer på hvordan vi kan starte turen i dette været.
Tekst: Tanja Dromnes