NA MAŠINĚ KOLEM SVĚTA: NAPŘÍČ AMERIKAMI
Pojedeme 21 000 km přes 13 zemí.
Z Ushuaie přes Argentinu a Chile k poušti Atacama
až do La Paz než přeplujeme jezero Titicaca
a budeme pokračovat podél And do Kolumbie přes Panamu,
Střední Ameriku a Mexiko, až po sto dnech dorazíme do Los Angeles.
REŽISÉR, PRODUCENT
Dáme těmhle klukům videokamery
a také kamery s mikrofony na přilbách,
aby cestou mohli sami točit.
To je silnice? Panebože!
REŽISÉR, PRODUCENT
Na třetí motorce pojede kameraman Claudio.
Russ a já pojedeme ve dvou elektrických pickupech
spolu s kameramany Jimmym,
Anthonym a Taylorem, kteří nám také pomohou s logistikou.
Budeme kluky točit z aut a sejdeme se s nimi na hranicích,
ale jinak jsou v tom motorky samy.
19 086 KM DO LOS ANGELES
Přejíždíme do Chile, nahoru do And
a ještě trochu dál do hor.
Ovce, ovce, ovce.
Páni, koukni na to. Musí jich být stovky.
Mají pěkně špinavé zadky.
Mám rád ovce.
Aspoň jsou hezké.
Je to fajn pocit.
Prvních deset dní mi přišlo náročných.
Zvykali jsme si na ty motorky.
Včera jsme si říkali, že to nepůjde.
A dneska jsme v pohodě.
Došlo nám, že zima má na motorky vliv.
S bateriemi je to trochu jako s lidmi.
Fungují skvěle při 37 stupních.
Umíte si představit ujet 225 až 240 kiláků na jedno nabití?
To by bylo úžasný.
Zatím jsme najeli přes 1 600 km
z Ushuaie až sem k Perito Moreno.
Dále pojedeme do Chile podél západních And k Chaiténu,
kde se nalodíme na trajekt do Puerto Montt.
Teď si můžeme trochu oddechnout
a seznámit se s místními, a o to tu jde.
Zdravím, jsem Ewan.
Jak se máte?
Benjamin?
A tancujte!
No tak. Do toho. Předveď se.
Jo. Dobře. Jo.
Houpačka!
Moc pěkný!
Byl jsem v dudácké kapele.
- No jo. - V rockových kapelách a tak.
V jedné rockové kapele.
Tak jo!
- Ahoj! - Ahoj!
Tak jsme tady. Paso Internacional.
Můj rozhodně nejdramatičtější přejezd hranice.
ARGENTINA / CHILE HRANIČNÍ PŘECHOD
Jsme v Chile a je to naprostá nádhera!
Ty výhledy. No páni!
Jsou tu hory a jezero.
Je to krása.
Chile, kámo. Začíná to být zajímavý.
Miluju Chile, mám tu vzdáleného příbuzného.
Můj praprapradědeček v Chile pomáhal stavět železnice.
Byl to technik.
Takže tu mám malou vazbu
v mém jinak celkem plně skotském původu.
Je Týden nezávislosti.
Slaví nezávislost na Španělech,
a proto jsou všude ty vlajky.
Svátky jsou pro lidi začátkem jara.
Takže příští týden tu bude živo.
V roce 1818 Chilané svrhli 300letou španělskou nadvládu.
A od té doby tráví třetí zářijový týden oslavami nezávislosti.
Jsme tu ve správný čas.
Píše se tu...
Kéž bych uměl španělsky. Motorky tu můžeme...
Zkusíme to.
- Je zavřeno. - Je zavřeno?
To to začíná.
To kvůli svátkům.
Všude je zavřeno.
Někdo tam večeří.
Jo. Ale dveře jsou zamčené. Je zavřeno.
Někdo sem jde.
- Hola. - Hola.
Zmáčknout bzučák.
Zazvonit.
No jasně.
- Ano. - Gracias.
Uprostřed je náš salát.
A chimichurri.
- Chimichurri? - Si.
Si.
Děkuju.
Díky. Bezva. Moc děkujeme.
- Líbí se mi ta porce salátu. - Jo.
Nejspíš ho nesníme.
Je pro tři.
- Páni. To je jehněčí? - Nevím, co to je.
- Je to maso. - Je to maso? Je.
Nevím, co to je. Pusu mám v jednom ohni
od toho chimichurri. Nevím, co to je.
Najednou to začalo působit. Teče mi z nosu...
Musím často oddechovat... Snažím se zchladit si jazyk.
Zkusil jsem trochu... Nese další, hele.
Přidává nám.Gracias.
Páni! Hoří mi pusa.
Dneska je nádherně.
Přesně v tohle jsem doufal.
Tohle je ta nejlepší silnice
pro motorku, po které jsem jel, když nepočítám silnice ve Skotsku.
Je to ráj!
Dneska jsem to přehnal s tou omáčkou.
VIDEODENÍK
Takže teď za to pykám.
Ach bože.
Leje jako z konve.
Poslouchejte.
Je to celé k popukání.
Zítra ráno se musíme dostat k lodi.
A ono to prostě...
Ach bože.
Ewane, jak to vidíš?
Myslím...
Teď nechci nic říkat. Ale chci natočit tohle.
Tohle.
Co je? Co se ti nezdá?
- Sluší mi to? - Hezký. Jen...
Co moje vlasy?
- Vypadáš jako babička. - Jako babička.
To je ale zima.
To je poprvé, co nám prší,
jedeme po prašných cestách, což by mělo být fascinující.
Jsem úplně mokrej.
Přímo do oka! Hrozný.
Promiň, že se směju. To bylo něco!
Nechal jsem přilbu na dešti
a teď je ta vnitřní pěnová výplň mokrá.
Takže když jedu, hledí se zamlžuje,
- i když má... - Promiň.
- I když má dvojitou... - Promiň. Ne. Pardon.
- I když má dvojitou... - Musím projít.
Dvojitou vrstvu...
Možná to teď toč na 360 stupňů.
- Jestli chceš? - Co?
Cos říkal?
Chci zabránit tomu zamlžování.
- Sledoval jsem Školu ro(c)ku. - Jo.
Jack Black tam dělá tohle.
A není to rokenrol, ale v jeho podání je to super.
Může se někdo postarat o tyhle krámy?
Asi není dobré nechávat to na dešti.
Díky, Ewane. - Na to máme tým.
Ať nastoupí napájecí oddělení.
Můžou vynechat make-up?
Nevím. - Trochu uvízli.
Jsou tu nákupčí, maskéři, kostyméři a pak napáječi. Takže...
Kdo ví?
Vyrážíme na cestu se štábem a míříme k trajektu.
Začíná zase silně pršet.
Řídit v dešti je vždycky náročné. Je snížená viditelnost.
A nemůžete jet rychle,
což je zlé, když chcete chytit trajekt.
Mám uvolněnou brzdovou páku. Hele. Ten šroub tu chrastí.
Mohlo mě to někde cestou vyhodit.
Asi to jen upevním kabelem, jen pro jistotu.
Takhle.
Moc jsem tu brzdu nepoužíval.
Tak.
Jedeme, chci tam být co nejdřív.
Trajekty odplouvají jednou denně.
Nestihnete ho a máte smůlu.
Musíte počkat další den a to si nemůžeme dovolit.
Tamhle je.
Páni.
To je krása.
Bože. To byla deštivá a větrná jízda.
Pořád jsem se ptal: „Už tam budeme?“
Na příštím dlouhém úseku nebude moc šance nabít motorky.
Proto jsme se rozhodli jet trajektem. Přeplujeme záliv Ancud
a to do Puerto Montt potrvá asi devět hodin.
Na dvojí klepnutí.
To v návodu nepsali.
- No... - Nebo jsem ho nečetl pozorně.
Ne. Nečetl jsi ho vůbec.
O to jde. Ne že bys...
Neřekli to, ale nečetl jsi ho.
Je to jako manželství. Jako tříměsíční manželství.
Možná... V Peru bychom měli zajít do manželské poradny.
Zajdeme v půli cesty na konzultaci.
Takže když říkáš...
...takové věci... zraňuje mě to.
- Cítíš se... - Cítím se...
Však víš...
...málo spolu komunikujeme a nemluvíš o svých pocitech.
Dobře. Chápu.
Budu na to myslet.
A když budu mít potřebu něco říct, ozvu se.
Pokusím se to nedělat, protože ti nechci ubližovat.
- Dobře. - A když ty řekneš cokoli...
cítím se...
...nedoceněný.
Cítím se nedoceněný.
- A tak... - Nikdy.
To bych nikdy neudělal. Nejsi nikdy nedoceněný.
Vždycky, když jdeme na snídani, jsi tam. Jsi jako sluníčko. Vážně.
Já to cítím stejně.
Tak jo. Mnohem lepší, co?
- Bude to 5 000 babek, prosím. - Ano.
Moc děkuju.
- Je to tady. - Den nezávislosti.
- Tady? - Jo.
Prý se tu koná oslava
na nějakém parkovišti u Puerto Montt.
Tak jo, bezva.
Postavili pár stanů
a pustili hudbu.
A dobře se baví.
Hola.Jak se máte?
- Prosím? - Ewan. Těší mě.
Jak se jmenujete?
- Ewan. - Cože?
Ewan.
- Ewan? - Ewan.
- Ewan?
- Ewan. - Jo. Těší mě.
Tančilo se a bylo tam pár neuvěřitelně opilých lidí,
ale byli přátelští. Nebyli agresivní.
Je to jako cukrová vata s 36% alkoholem.
Ale ve vodě.
Se zmrzlinou.
Tohle je jihoamerická empanada, která je založena na...
...na skotském koláči.
Panebože.
Ahoj, holky!
Byla to zábava. Moc jsem si to užil.
Je zvláštní být v Chile v tuhle roční dobu.
Dnes přejedeme hranici zpět do Argentiny
a pojedeme do Aluminé.
Tohle je zapovězená země mezi chilskou a argentinskou hranicí.
Jo, stoupáme stále výš.
A naší baterce to nesvědčí.
Tady jsme mimo civilizaci a baterka je vybitá.
Chci požádat toho muže...
MÍSTNÍ PRODUCENTKA
- Ano? - ...aby odpojil svůj přívěs
a táhl naše vozy 15 minut tam a 15 minut zpátky.
- Nevadí? - Dobře.
Díky. Skvělé.
Jsem připravenej.
Vlečením Riviana se rychle dobije baterka.
Je to dobrý trik, jak nás dostat znovu na silnici.
Přišel sem na empanady
a my ho přemluvili, aby vlekl elektrické auto.
David měl dobrý nápad nabít auto na vlečňáku.
V každém rohu vozu je motor,
který pohání každé kolo.
Ale když to auto táhnete,
tím pohybem se generuje elektřina, která se vrací do baterie.
A nabíjením ve vleku získáme za hodinu asi 80 % baterie.
Máme málo šťávy a jsme uprostřed pustiny.
Tohle město je naše poslední zastávka...
...než dojedeme na naše místo vzdálené 150 km daleko
a baterka nám nejspíš nevydrží.
Napájení jsme ještě úplně nevychytali,
ale jsme kreativní v tom, jak auta rychle nabít,
abychom mohli pokračovat dál. A je to zábava.
Gracias, señor!
Auta se drží dobře vzhledem k tomu,
že vezou veškeré filmařské vybavení
a veškerá elektroinstalace je prototyp.
Páni, koukni na ten sníh. Je ho tu tolik. Panebože!
Podívej na to.
Ewan se v té páře občas ztrácí.
Jednou jsem jel s tátou ve sněhu.
Jeli jsme na motorce do pohoří Sierra.
K jezeru Tahoe.
Když jsme dojeli k jezeru, byl tam sníh.
Ale ne tolik jako tady.
Ale harleye jsou úžasné, drží se skvěle.
Silnice jsou mokré. Nejsou zledovatělé.
Občas vjedete do výmolu, ale motorky to zvládají dobře.
- Co to děláme? - Je to úžasný, co?
Co to děláme?
Vezmeme to sněhem.
Jo. Je to šílený, co? Jsme ve výšce 1250 m.
Dobře.
Byl to úžasný zážitek, jet přes Andy ve sněhu
a náš film to velmi ozvláštnilo.
A také jsme si to tu moc užili.
Chile jsme si zamilovali.
Byla to nádhera. Patagonie má všechno.
Dostanu tě.
Dobře.
Chvilku.
Museli jsme sjet o pár stovek metrů níž.
Po sněhu už není ani památky.
Vykukuje na nás slunce. Prosvítá mezi stromy.
Oteplilo se, což je fajn.
Je fajn, že dneska už tolik nemrzne.
Tak jo, argentinská hranice.
Je to jako brána do Patagonie, ale ve skutečnosti ji dnes opouštíme.
Nakonec jsme jeli do kempu.
- Ewan McGregor? - Ano. Ewan. Jo.
- Ewan? Panebože! - Ano.
- To mě podrž. - Jo. Charlie Boorman.
- A vy jste? - Martin.
- Odkud? - Z Polska. Cyklista.
Kam jedete? Na jih? Nebo na sever?
Na sever. Už máme po krk té zimy.
Dřív jsem na kole nejezdila.
- Jo. - Necestovala jsem.
CESTOVATELKA
- Nic. - Ne.
Žila jsem obyčejný život.
Byla jsem učitelka. Měla jsem auto.
Nesportovala jsem.
Kde jste se poznali? V...
- V Turecku. - Aha.
V malém tureckém městečku, kde bydlím
a kde mají úzký pohled na život.
- Jo. - Přízemní lidé.
Chtěl jsem objet na kole celý svět.
Nechtěla jsem, aby odjel.
Myslela jsem na jeho oči.
Na jeho krásné oči.
Vzdala jste se školy. Co na to říkala vaše rodina?
Sbalila jsem bágl a řekla:
„Jedu učit do Istanbulu.“
Neřekla jsem jim to.
Páni. Nemůžu uvěřit, že jste to rodičům neřekla.
- Řekneme. - Ve správný čas.
- Možná až se vrátíte. - Jo.
Tenhle pár mi trochu zvedl náladu.
Všichni máme svůj život.
A musíte ho žít a dělat to, co je podle vás nejlepší.
A ona měla dostatek odvahy udělat to.
Odhodlala se a je s mužem, kterého miluje, a zažívají úžasné dobrodružství.
Byl to krásný milostný příběh.
Když mluvila o... jak se zamilovala do jeho modrých očí,
úplně se rozzářila. Panebože, to byl pohled!
Byla tak zamilovaná. Bylo to perfektní.
Je to hotel, ale až v létě.
Doufali jsme, že tu přespíme. Že se tu najíme...
- Dobře? - ...a vyspíme, ale nejde to?
- Ne, bohužel. - Dobře.
Našli jsme tu tuhle milou dámu, Solanu, s dcerou.
Ještě nemají otevřeno.
Nemyslím, že by nás tu chtěli.
- Ne, bude to dobré... - Přesvědčíme je.
- Pojďte, provedu vás. - Dobře.
Nejsou připravené. Jsou...
Nevadí, vezmeme si spacák.
- Jo. - Jo.
- Jistě. - Nevadí vám to?
Skvělé.Gracias.
Báječné.
Ahoj, číčo.
Co sakra děláš na mé motorce?
Dáme si naše tábornické jídlo, nebo tohle.
Charley, houby, nebo kuře?
Je mi to jedno.
Tohle je opravdový život.
Je tu neuvěřitelný klid, co?
Jo.
Vzbudil jsem se do časného rána.
A podívejte na tohle. To je prostě...
...nádhera.
Problém je, že sem je to 150 km.
A abychom se dostali sem, museli bychom nabíjet...
...celý den.
Naše zastávky jsou od sebe trochu daleko.
Je tam městečko. La Lajas. A to je...
205 km.
Bylo by skvělé zvládnout pár kiláků.
Chceme nabrat tempo a zvýšit denní nájezd.
V příštích pár dnech máme v plánu projet severozápad Argentiny
přes Las Lajas a do Barrancas
a s trochou štěstí se někde utábořit.
Charley mluvil s majitelem
a než abychom jeli slepě na sever, dáme se jinou cestou,
po které bychom se instinktivně podle mapy nevydali.
Je rychlejší, kratší a jsou tam velké serpentiny
až na vrchol tohoto kopce, takže zábava.
Máme za sebou tyhle zatáčky.
Tady nahoře je...
Claudio Von Planta, hvězdný pilot dronů.
Claudio natočil všechny naše cesty.
Jede na benzinovém harleyi.
Claudio, v čem je problém?
Co je to?
- Co se tam leje? - To je...
Je to prázdné!
Je to trochu přítěž, ta tvoje motorka, nemyslíš?
Nevím, jestli se to k tobě doneslo,
ale tohle je výlet na elektrických strojích.
Stále před sebou máme mnoho kilometrů.
Co se tu píše?
Osmdesát kiláků.
A bojujeme s benzínem.
Pokud dovolíš, Claudio, rádi bychom vyrazili.
Máme spoustu elektřiny a Claudiovi nejspíš dojde šťáva.
Bizarní.
80 KM JIŽNĚ
Tohle je naše první porucha
a jsme uprostřed pustiny.
Jsem v parkovací poloze. Nemůžu se hnout.
Dej to na neutrál a...
Nic nejde.
Něco se zaseklo v brzdách Daveova auta,
takže má zablokované auto.
Volant se ani nehne, takže nikam nejedeme.
Nejdou deaktivovat.
Rozumíme.
Zkusím to šroubovákem.
- Dosáhneš tam? - Ale ne. Ne.
Tohle je Zapala, vážení.
Je tu nějaká palivová krize. Koukněte na tu frontu na benzín.
A paradoxní je, že se zdržíme
čekáním na benzín pro Claudia, nikoli na naši elektřinu,
což je vtipný.
Zrovna dorazila dodávka benzínu.
Benzín není na žádné benzínce ve městě.
A je tu fronta. Vidíte, že se táhne až sem.
A ta dáma tady vpředu tu na benzín čeká už pět hodin.
Vítejte v Zapale!
Buď počkáme a doplníme trochu paliva,
nebo tu počkáme do zítra,
než přejde ta panika.
Tak trochu si nevíme rady.
Počkejte, než cokoli uděláte.
Co chceš dělat? Tlačíme na to,
aby se to zase točilo.
Musí se to opravit, ale co to zkusit elektronicky, než to rozebereme?
Oba víme, že je to prototyp, ne běžné auto.
Nejspíš jen potřebuje pauzu.
Doufáme, že restartováním počítače
se brzda uvolní.
Ptal jsem se chlápka s tou nabíječkou...
...co se děje. Prý je to tu takhle vždycky.
Je to normální.
Pro nás je to samozřejmost.
Přijedete na benzínku a vždycky je tam benzín.
Nepřemýšlíte o tom. Ale jinde ve světě, jako třeba tady, je to jiné.
Místní se o tom zmínili,
když mluvili o těžkých časech.
Lidé nemají peníze po kapsách a dostatek jídla v lednici.
Nebo benzín na benzínkách.
Viděl jsem chlápka na mopedu, plnit si kanystr.
Běžel jsem tam s Claudiovým kanystrem
a podělili jsme se.
Jen jsem nastavil svůj a dal mu za to 200 dolarů.
Takže teď má pěkně drahý kanystr.
Měls taky zmrzlinu?
Měl jsem zmrzlinu.
Mě se neptal.
Mě se taky nezeptal, jestli chceme zmrzlinu.
Máme benzín.
Můžeme jet. Dobře. Uvidíme se v Las Lajas.
Chci to řádně restartovat.
Dave, co kdybys to přepnul...
Stiskni ta dvě tlačítka na 45 vteřin, třeba to pomůže.
No tak, zlato.
No tak.
Zelená.
Můžu jet.
Vypadá to dobře.
Empanady, už jedeme.
Díky všem. Zdá se, že můžeme pokračovat.
Kluci jsou daleko před námi, ale aspoň můžeme pokračovat.
To byl ale den! Dnes jsme najeli 220 km
a zbývá nám 16 km. Takže celkem 236 km.
Tyhle motorky šlapou líp ve vedru.
A můžeme říct, že bez nabíjení jsme zvládli 209 km.
To je slušný.
Na chladném jihu to tak dobře nešlo.
Takže těch posledních pár dní je to pro nás změna.
PRO JÍZDU ODPOJTE
Počasí je krásné. Bude teplo.
Dneska žádné termoprádlo. Džíny, tričko, obyčejné ponožky.
Vlněné termoprádlo si dává pauzu, možná...
Možná až do konce výletu. Kdo ví? Nevíme.
Ale uvidíme.
Ale prozatím
díky za tvou službu, vlněné termoprádlo.
Díky za tvou službu.
Díky teplejšímu počasí můžeme jet rychleji.
A můžeme dělat zastávky a poznávat nové lidi.
„Jsem potomek mapučské komunity.“ Aha.
Mapučové?
- Mapučové. - Mapučové.
MAJITELKA RESTAURACE
„Protože mluvím mapučsky, patřím do mapučské komunity.“
To je zajímavé. Moc mě těší.
S otcem jsme měli sen.
Před třemi lety přišel s nabídkou,
aby jeho vnoučata nemusela žít z podpory.
„Spolu s manželem zrealizovali rodinný projekt
a začali prodávat jídlo a domácí chléb, všechno domácí výroby.“
Ale zdá se, že je těžké uživit se tu,
takže tohle je příběh o velkém úspěchu, že?
Jo, je to úžasné. Není tu mnoho míst, jako je toto.
Jsou z kmene Machu.
Působí tu už od roku 600 nebo 500 před Kristem.
Co jsem četl, v Chile jich je také mnoho,
a zacházelo se s nimi špatně.
Můžeme nějaký kmen navštívit. Je to po cestě.
Jedeme do mapučského městečka.
Lidé z kmene Mapučů žijí v této oblasti už téměř tři staletí.
V 19. století se španělští dobyvatelé ujali
jejich chovu dobytka a obchodu se solí
a jejich komunita upadla do chudoby a už se nikdy nevzpamatovala.
Tohle je město mapučského lidu.
Vypadá opravdu spořádaně, že?
Dobrá komunita. Silná.
Ta stavba tamhle vypadá jako radnice nebo tak.
- Hola. - Hola.
Jmenuju se Samuel.
- Samuel. - Samuel.
Samueli, já jsem Charley.
- Ewan. - Ewan. Těší mě.
Můžeme do té školy? Jo? Si.
- Buenos días. - Buenos días.
Je to tu hezké.
Ty visící věci nejspíš vyrobily děti. Je to tu krásné.
- Hola. Buenos días. - Hola.
UČITELKA
- Ewan. Charley. - Charley.
Moc příjemné místo.
Moc hezké, ty barvy na zdi.
- Skvělé. - Báječné.
- Hezké, že? - Jo.
Jak se řekne „děti“?
- Kolik dětí? - Niños.
Šedesát čtyři.
Je to bilingvní škola. Španělská a mapučská. Mapudungun.
Řekněte mapučsky„buenos días“.
Marr marri, pichiqueche.
Marr Marri, Pichiqueche.
Marr Marrije „dobré ráno“,
pichiqueche„děti“.
Marr marri...
„Pi-chi-que-que-che.“
„Che.“ To znamená „Jak se máš?“
Jsem vážně ve škole. Jsme tu správně.
Jste dobrá učitelka.
Učíme se. Jo.
Moc hezké.
Gracias. Děkujeme.
- Děkujeme. - Šťastnou cestu.
- Zatím... - Sbohem.
Tohle mám na těch výletech rád.
Poznávání kultur a toho, jak lidé udržují své tradice.
Tenhle chlápek se stále usmívá
a upustí brýle. Claudio mu na ně omylem stoupl a rozbil je.
- Nezapomene na nás. - Určitě ne.
Je tak milý a my mu rozbili brýle.
Nejspíš je má strašně dlouho.
Dobře...
Pro vás. Rádi bychom...
- Ne. - Prosím.
Za ty brýle.
Nehody jsou nečekané. Prostě se stanou.
Duše, které cestou potkáte, vás zahřejí u srdce.
Tohle je Chos Malal, což je v mapučštině „žlutá skála“,
podle okolních kopců.
No tak.
- Buenos días. - Buenos días, Atilio.
- Buenos días. Hola. - Hola.
Jsem Ewan. Charley.
Těší mě.
HUDEBNÍK
Je to zpěvák. A také chovatelchivito.
- Koz? Aha. - Jo, koz.
A píše písně pro gauča? Pro kovboje?
Obdivuju inteligenci a kreativitu venkovanů.
Zazpíval by nám něco? Tady a teď?
Rád.
Z konzervy od broskví
Od broskví přírodních
Jako dobrý mezkař
Já vyrobil si šálek pro svůj čaj
Abych složil náklad ze své muly
A odpočinul si
A se svým šálkem
Poseděl a vychutnal si čaj
Modlím se k Bohu a panně Marii
Aby sledovali mé kroky
A aby v mém vaku nechyběly
Ñaco, šunka a chléb
Trocha tabáku a
Maté na pití
- Cómo estás? - Zdravím!
Trocha tabáku a
Maté na pití
Slunce svítí.
Je o něco tepleji.
Doufám, že příští úsek se budeme moct trochu připravit
a utábořit se.
Toužím spát ve stanu.
Chci se někde utábořit. Chci tábořit.
Dorazili jsme do tábořiště.
Nevím, jestli úplně odpovídá našim představám,
když jsme sem jeli.
Je to dvůr, kam ukládají stavební materiál,
a dali sem ceduli „kempink“.
Ale co se týče kempování, tenhle stan stavím poprvé.
Fajn, to bychom měli.
- Zapomněl jsem, jak miluju kempování. - Jak to jde?
Jo, jde to, jde to dobře.
Už máš hotovo?
- Nechtěl jsem nic říkat. - Ach bože.
- Charley se vzteká. - Co je tohle?
- Mám problém. - Jak to?
Nevím, co dělám.
To nemůže být stan pro dva.
Je malý. Nebo jsem někde udělal chybu.
Ne. Ale zatloukl jsi tyhle kolíky. Hele.
- Jo. - Podrž roh.
Podívej. Je to stan pro dva.
- Pro dva? - Jo.
Není to tak hrozné.
Spaní ve stanu se mi moc líbilo.
Je to fajn pocit, mít vše potřebné na té motorce.
Těžko uvěřit, že jsme klepali kosu.
A teď se smažíme v poušti.
Dnes jedeme 210 km pouští do Malargüe.
Je to odlehlé místo a po cestě je jen jedno město,
tak snad to zvládneme na jedno nabití.
Jinak v noci uvízneme v poušti, kdy teplota klesá pod nulu.
Život tady musí být drsný.
Je tu pusto a sucho.
Ten krásný statek vypadá, že tu stojí už stovky let.
Vedli primitivní způsob života.
Snad je ten most bezpečný.
Nemám rád výšky.
Nevím jak vy, ale když udělám tohle...
...chci skočit.
Chci skočit dolů.
Do Malargüe stále zbývá kus cesty
a tenhle penzion je první, co jsme potkali,
tak snad si tu dobijeme motorky.
Jsem Luz.
- Tohle je Enzo. - Luz a Enzo.
Půjdeme tamhle?
Můžeme?
- Pojďte dál. - Běžte dál.
Páni, to je hezké. Krásné místo.
- Úžasné, co? - Česnek na kameni.
- Podívejte. - To jste vy.
Uhlí.
- Uhlí. Pěkné. - Ano.
Podívejte na tu lavičku.
- Domácí výroba. - Je z...
- Vše je domácí výroba. - Jako u mě.
- Moje lavičky. - Jako ty tvoje.
- Je vyrobená ze všeho možného. - Sedneme si a...
- a budeme odpočívat. Popíjet pivo. - A pít pivo.
Celý náš dům je trvale udržitelný.
Skvělé.
To je vaše práce? Jo.
- To je úžasné. - Úžasné.
- Ukážete nám víc? - Jistě.
Můžeme to vidět?
- Solární panely... - Přesně tak.
Podívejte. To jsou autobaterie. To je úžasné.
Podívejte na to. Tohle znám.
Osm mil... tisíc wattů.
Chytré. Ewan má něco podobného.
A není to tak složité.
Já bych to nepostavil, ale i tak. Někdo zkušený by mohl.
Přes den je všechno řízeno solárními panely.
V noci máte vítr. Ve dne slunce.
Ideální je zkombinovat obojí.
Tohle je budoucnost.
Neměli elektřinu tak, jak jsme si mysleli,
a přišlo nám, že když se napojíme na jejich systém,
motorky se nenabijí.
Rozhodli jsme se jet dál do příštího města.
Problém je, že mezi těmito městy toho moc není.
Pěkný tankodrom.
Občas předním kolem vjedete do hlubšího štěrku
a trochu vás to vyděsí.
Díky bohu jsme tady. To byla drsná cesta.
Nechali jsme motorky pár hodin nabít
a pak jsme se rozhodli jet dál.
Do Malargüe nám zbývá 50 km a už se začíná stmívat.
Nechceme tu zůstat přes noc. Už je pěkná zima.
Máme trochu protivítr, Charley,
žere mi to baterku.
Zkus to deset minut a uvidíš, co to udělá.
Už to není daleko.
Neřekl bych, že tam nedojedu. Ale přijde chvíle, kdy to nepůjde zpátky
ani vpřed a zůstanu trčet na místě.
Koukni na tohle.
Mají tu energii.
Odtamtud. Nevím. Můžeme se zeptat.
Musíme motorky pořádně nabít.
Uviděli jsme tuhle malou farmu, tak jsme zastavili.
Jo, dobře.
Zatím se nezobrazuje čas, což není dobré.
- Co tvoje? - Moje ukazuje 42 hodin.
Jo, to neklapne.
Elektřina tady není dostatečně silná.
Gracias. Ciao.
Gracias.
Tak nic.
Nezvládneme to, tak se vrátíme do Bardas Blancas.
Snil jsem o tom, jak dojedeme do toho města,
dáme si teplou sprchu, Wi-Fi...
Už nevím, jak se to dělá.
Dneska jsem ztratil další brýle.
Možná na té farmě.
Ten kluk si pomohl k pěkným brýlím, což je bezva.
Ten, co nás sledoval z okna.
Včera jsem se moc nevyspal, kolem jezdily náklaďáky,
ale jsem vzhůru. Je tři čtvrtě na sedm.
Jdu se podívat, jestli jsou motorky nabité.
Devadesát devět procent.
To je nabíjecí tanec
Nabíjecí otočka
Nabíjecí tanec a nabíjecí otočka
Tohle je asi odpadní systém pro všechny okolní budovy.
Šel jsem tam, když jsem se vracel od motorky a...
Odtud vychází ten puch. A tohle je odpadní systém...
...a tohle je můj stan.
Septik.
Stan.
Tak už zase jedeme.
Miluju táboření, ale musíme jet dál.
- Stačí ti 55? - Jo, 55 je v pohodě.
Pojedeme do San Juanu, pak do města s názvem Villa Union
a pak zkusíme ujet nejdelší úsek za den, 320 km do města Belén,
což bude ke konci naší cesty Argentinou.
Slunce svítí. S trochou štěstí zvýšíme počet najetých kiláků.
Někde tady jsme se včera rozhodli vrátit se.
Tady mi došlo, že to nezvládneme.
A...
...tady jsem možná nechal své brýle.
Třeba tu někde leží.
Co hledáš?
Své brýle?
No to mě podrž... Ne!
Ne!
Bezva!
Páni, to je něco!
Ten kluk má smůlu. To je skvělý.
Tak jo. Super.
No ty jo.
Páni, to je děsivý.
Páni!
To je nádhera. Nikdo tu není.
Tady se určitě točil Bond.
Je tu tunel a...
- Bond. - Bond.
A tohle všechno.
- Pan Bond. Ano. - Jako z Jamese Bonda.
Ta úžasná přehrada.
To mi připomnělo, že když bylo tátovi 17 nebo 18,
pomáhal stavět přehradu nad Crieffem.
Tam, kde jsem vyrůstal a odkud jsem,
z Crieffu ve Skotsku.
To je ale stavba.
Je to úžasné, postavit něco takového.
Neskutečné, co můžeme dokázat.
Zase na cestě.
Dnes se pokusíme ujet 320 km. Až do Belénu.
Uvidíme, jak to dopadne. Je to dobrodružství.
Je to legrační. Zažíváme zdary a nezdary.
Musím říct, že mám dobrou náladu.
Po psychické stránce je mi skvěle.
Je to skvělý.
Jako motocyklová silnice, o které sníte.
Myslím, že vyjíždíme z tohohle údolí.
Můžeme nabít motorky tady. Vypadá to na nějaký obchod.
Jak se jmenujete?
- Vanessa. - Vanessa.
Těší mě, Vanesso.
- Hola. - Hola.
- Ahoj. - Jak se máte?
Těší mě.
Zastavili jsme tu v domnění,
že je to nějaký obchod s autorádii...
...kde vám do auta nainstalují autorádio,
a mají tu dobrou elektřinu, tak jsme sem vjeli.
A ukázalo se, že je to jen jejich garáž. Je to jejich dům.
Žádná autorádia. Nechali nás připojit se.
Dali nám oběd.
Je to vtipný. A my... Vůbec nás neznají.
Bože. Doslova jsme sem vpadli bez varování
a teď čerpáme jejich elektřinu a jíme jejich jídlo.
Jejich jídlo.
Ostrov. - Něco tuší, hele.
Není si úplně jistý.
- Jo? - Nevěří svým instinktům?
Věřte instinktům.
Důvěřuj svým pocitům. Použij Sílu.
Něco tuší.
Z této země si vždycky budu pamatovat ty lidi.
Úžasné lidi. Jsou báječní.
Jsou přátelští, rozdali by se pro vás, otvírají vám dveře,
nikdo nás neodmítl. Je to skvělá země.
Bude se mi stýskat.
Ujeli jsme 157 km.
- Vypadá to dobře. - Jo, jde to přesně podle plánu.
Už jsme blízko?
Tak to dopadá, když za den ujedete 320 km. Jedete ve tmě.
Pouliční světla! Belén.
Hurá.
Hej! Je fajn být ve starém Belénu.
Jo.
Takže dnes máme najeto kolem 345 km.
Další jedinečný den.
Jo, byl to skvělý den.
Výborně, Charley.
Jo, zvládli jsme to.
Užil jsem si to neznámé.
Setkání s místními lidmi
a poznávání nových míst.
Zatím to bylo skvělé.
Charley.
Cesta Patagonií a argentinskými nížinami byla úžasná.
Bylo mi ctí to vidět.
Bylo úžasné jet tudy na motorkách.
Ale teď nás čeká nová výzva: Výstup do extrémních výšek And
a rizika velké nadmořské výšky.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová