Čaká nás 21-tisíc kilometrov a 13 krajín.
Z Ushuaie striedavo cez Argentínu a Čile až do púšte Atacama.
Potom smer La Paz, preplávame jazero Titicaca,
popri Andách prejdeme až po Kolumbiu a cez Panamu,
Strednú Ameriku a Mexiko dorazíme o 100 dní neskôr až do Los Angeles.
REŽISÉR A PRODUCENT
Chlapcov vybavíme kamerami.
Kamery s mikrofónmi budú mať aj na helmách,
aby mohli natáčať za jazdy.
To je cesta? Och, Bože!
REŽISÉR A PRODUCENT
Na 3. motorke
pôjde kameraman Claudio.
Russ, kameraman Jimmy a ja ich budeme sprevádzať
na elektrických pickupoch
spolu s Anthonym a Taylorom, ktorý zabezpečí logistiku.
Budeme ich natáčať z áut
a stretneme sa na hraniciach,
ale inak pôjdu motorky sólo.
ÚDOLIE CALCHAQUI ARGENTÍNA
15 600 KILOMETROV DO LOS ANGELES
Je to naozaj úchvatná scenéria.
To sa nedá ani popísať. Kaktusy sú úplne všade.
Armáda hliadkujúcich kaktusov držiaca stráž pozdĺž tejto obrovskej rokliny.
Toto proste milujem. Tento pohľad na matku prírodu.
Keď sa mi krajina za jazdy premieňa pred očami.
Naozaj ma to vie veľmi dojať a...
toto mám na mysli pod pojmom byť bližšie k svetu, k zemi.
Tento pocit, keď môžem oceniť jej nádheru, keď ňou prechádzam.
Dnes to človeka nabíja energiou.
Bože, toto údolie je šialene úžasné. Uch!
Prechádzame údolím Calchaquí na ceste k poslednému prechodu Čile.
Bude to naša prvá dávka extrémnej nadmorskej výšky.
Je to veľkolepé.
Vzácna chvíľa v takom otvorenom priestranstve, že?
Ráno bolo všetko svetločervené
a teraz to všetko prekrývajú tmavozelené kaktusy.
Nádhera.
Ten pocit každé ráno... Neviem, či to cítiš, Charley,
keď sa každé ráno prebúdzame na inom mieste.
A občas máš zvláštne... vieš, také zvláštne sny.
A chvíľami proste netušíš, kde sa nachádzaš.
Zobudíš sa v úžase: „Kde? Čo?"
Jasné, neraz naozaj nevieme, kde sme.
ČERSTVÉ EMPANADAS
Ahoj, psíček.
Jasné, poď sa pekne pozdraviť. Strašne si zlatý.
Aké máš oranžové oči. A aké ich máš svetlé.
Áno, to je Claudio. To je kamera.
Neboj sa jej.
Pozri na tie kurence.
Och, chúďatká. Dosť drsné, však? Brutálne.
Ja neviem... Táto cesta ma nejako...
Normálne vážne uvažujem, že sa stanem vegetariánom.
Neviem. Musíš zjesť toľko mäsa.
Mal by si jesť...
Aspoň raz, dvakrát týždenne obmedziť príjem mäsa.
Ak by to robil každý,
- pomôže to prírode. - Áno.
Chovalo by sa menej kráv a kureniec
a znížil by sa tlak na životné prostredie.
Toto je vegetariánske. Neobsahuje živočíchy.
Hej, ľudia!
Och, Bože. Aha, brazílski kamoši. Ahojte.
- Hola, hola. - Cómo estás?
- Muy bien. - Muy bien.
Radi by sme išli s vami.
ARNO A HENRIQUE DOBRODRUHOVIA
- Buď za vami, alebo... - Spolu.
To by bolo super.
A je to. Stretnutie so starými priateľmi.
Sympatický otec so synom na ich veľkej ceste po diaľnici číslo 40.
A môžeme ísť.
Ten ich chrobák je úžasný. Milujem to auto. Je super.
Páni. Toto je tá najúžasnejšia vec na svete.
Nahoď úsmev, chrobák.
Keď som bol malý, moji rodičia mali tri chrobáky po sebe.
- Tri po sebe? - V sedemdesiatych rokoch.
Červeného, keď sa mi narodil brat, potom bieleho
a potom oranžového. Pamätám si, že ten oranžový bol najlepší.
Každé leto sme stanovali.
Chodievali sme zo Škótska až do Francúzska.
Bolo to skvelé.
Asi preto ich tak milujem,
lebo mi tak veľmi pripomínajú moje detstvo.
Ahojte. Bolo s vami super.
Hola. Zdravím. Cómo estás?
- Jimmy, vieš, čo potrebujem? - Čo?
Odlakovač na nechty.
Na prsty?
Už mi odrastá tá modrá.
Modrá mi už odrastá a začína presvitať biely necht.
Už to vyzerá hrozne. Nalakujem si ich nanovo.
Nie!
V tom filme som hral. Ja...
Nie!
Myslíš, že si tu zo mňa niekto strieľa?
Ja tam hrám.
Musím sa vidieť, len chvíľu.
Chcem počuť svoju Španielčinu.
Tu som po španielsky povedal:
„Poďme, Jack."
- Nie je to... To si ty, Ewan? - Áno, ja.
Hrám Elmonta, rytiera s fantastickými vlasmi.
Neviem. Nespomínam si, ktorá časť deja je to.
No ukážte.
- Nikdy som nevidel... - Tam si!
Bravo.
Vidíš to? Pozeraj.
- Koniec. - A hotovo? Zlosynovia vybavení.
Super. Sem si to vytetujem.
- A je to. Gracias. - Gracias!
Sranda.
A tá tvoja Španielčina.
Hovoríš super, áno. Úžasné, koľko...
ako to za tie roky zabudneš.
ÚDOLIE CALCHAQUÍ
OKROVÁ ROKLINA
Toto je Okrová roklina.
Pomenovali ju podľa jedinečných skalných útvarov.
Zastavíme sa v prírodnom amfiteátri preslávenom úžasnou akustikou.
Ľudia sem veľmi nechodia. Nie je to tu moc známe.
Tak, nevie o tom nikto.
Páni, pozri.
Je ich tu zopár autobusov.
Páni, to je...
to je čosi, však?
Pripomína mi to nejaký čokoládový zákusok.
Také tie čokoládové vrstvy v zákusku.
Ony sú tak...
A medzi nimi tie vrstvy krému.
Vidíš to? Sú to akési vrstvy.
Celé to tak klesá, chápeš?
Trochu im to ušlo... Píliš mäkké cesto.
Ten chlapec to rozkopáva.
Niekto to dlhé... dlhé roky staval.
- Má rád tie na kraji. - Hej, krajšie padajú.
Padajú ďalej.
- Prepáčte? - Áno?
- Tam... - Áno, samozrejme.
Idem tam.
- Ďakujem. - Pozrite, či môžu byť.
- Ďakujem. - Ak áno, ešte vám urobím.
Sú nádherné!
- Je ich pár. Neviem - Vy ste...
Vy to viete... Ďakujem. Veľmi vám ďakujem.
- Super. Dobre. - Ďakujem.
To nič, s radosťou.
Pôjdeme na Nebeskom vláčiku.
Volá sa to Nebeský vláčik, lebo za určitých podmienok
je to výlet vlakom nad oblakmi.
Ale nenastane to vždy, potrebujete k tomu kus šťastia.
A teraz sú mraky nízko.
Spravíme si krátky výlet v najvyššej časti Ánd.
Takže si držme palce,
aby bol vlak nad oblakmi.
- Sme dosť vysoko. - Viem, 3 600 metrov.
Slušná nadmorská výška, čo?
Hej. Je tu pekne a vysoko.
Tri a pol kilometra a stále stúpame.
Tam sú tie hory ešte vyššie, že? Tam.
Vyššie a vyššie.
Takto vysoko sme ešte neboli
a na Taylora to už začína vplývať.
Začína sa uňho prejavovať výšková choroba.
Teraz zažívame skutočný fenomén.
Kým sa človek neocitne vo výškach, netuší, ako naňho budú vplývať.
Je to sranda. Na niekoho to nepôsobí vôbec...
a na ďalšieho to má obrovský vplyv...
Naším dnešným cieľom je len jazda vlakom.
Už sa teším, ako si v ňom pár hodín posedím
a vychutnám si to.
Koľko je to ešte po ten vlak?
Asi 32 kilometrov a dojazd mám 34 kilometrov.
Už žmýkam batériu nadoraz.
Bude to o chlp, povedal by som.
Budem musieť spomaliť. Celý čas ideme do kopca.
Navyše nám fúka protivietor.
Je to naozaj na konci sveta, viete. Toto je...
Sú to veľké, rozsiahle, pusté priestranstvá.
Pumpu alebo nabíjanie tu nenájdete.
Tie motorky, tie vzdialenosti... sú naozaj obrovské, viete.
Toto je každodenný experiment.
Je to... Neviete, čo bude.
Ten vietor, Ježiši.
Ten nám chýbal.
Nevidím to nejako ružovo.
Momentálne mám taký pocit... Že to nezvládnem.
Poďme za Sprinterom.
- Dobre, Ewan? - Áno. Poďme.
Sú hneď za tebou, v žiadnom prípade nesmieš zabrzdiť.
Idú veľmi tesne za tebou.
Pozri. Nie je to nebezpečné?
Pár centimetrov od nárazníka, aby znížili odpor vzduchu.
Vanu sme povedali, aby v žiadnom prípade nebrzdili.
Totálne šialené.
- Totálne šialené! - Šialené! Čo to robíme?
Ewana máš 15 centimetrov od nárazníka,
choď hladko, ako sa len dá.
Ideme na tempomat a nebrzdíme.
Takže chlapci sa vezú za našou dodávkou Sprinter.
A Russ mierne brzdí odpor vzduchu aj zľava.
Je to ako jazda vo víre. Nič tu nefúka.
Už hodnú chvíľu mi ukazuje dojazd 23 kilometrov.
A mne... Áno, 26 kilometrov. Takže to pomáha.
Funguje to. Koľko máme do cieľa?
- Dvadsať. - Takže to funguje.
- Paráda. - Takto tam dôjdeme.
Možno to nie je najpohodlnejší spôsob, ako sa tam dostať, ale, chápeš.
Ak prudko nezabrzdí, tak sme v poho.
Zvládli sme to.
San Antonio de los Cobres a náš posledný deň v Argentíne.
Jedno z najvyššie položených miest sveta.
Začínam pociťovať výšku.
Fajn. Tak toto bolo dobré.
Keď sme sa držali za Sprinterom, dojazd nám už neklesal.
Proste neklesal. To všetko ten odpor vzduchu.
Z tej výšky ma začína bolieť hlava.
Taylor ochorel.
Vo výškach klesá počet červených krviniek.
MAX MIESTNY PRODUCENT
Do mozgu tak ide menej kyslíka.
Tranquilo.
Ako sme sem išli...
bola mi vážne zima.
Bol to...
stiesňujúci pocit, zalievalo ma teplo...
najprv v strede, potom vpravo...
Pokojne.
Pokojne. Esta todo bien.
Taylorovi je zle.
Nešiel by si ho, chápeš, trochu upokojiť?
- Povedať, že bude fajn? - Áno.
Mrzí ma to, chlape.
Keby sme sa stavili, kto dostane výškovú chorobu, teba by som
- určite netipoval. - Viem.
- Prepáč, kámo. - Je mi to blbé.
- Hrozné. - Je v poriadku? Lebo...
Pri tejto chorobe je najlepšie vrátiť sa do nižších polôh.
- Áno. - Vrátiš sa dole.
Dobre.
Budeš v poho, kámo, neboj ty nič.
Budeš nám chýbať, Taylor.
Drž sa, uvidíme sa o pár dní.
Vyzeral dosť zle a zlomilo ho, že nemôže pokračovať.
Ale výšková choroba človeka poriadne vysilí.
Nepomôžete si. Musíte sa vrátiť dole.
On je... Uvidíme sa opäť až v Bolivii.
Z toho riedkeho vzduchu som normálne zhúlený.
Dobre.
Normálne na ňom šlapem.
Pozri, nie sú skvelí?
To sú školáci.
Sme na nebeskom vláčiku
A neviem sa tu...
Na vláčiku sa neviem nadýchnuť
A tento môj pomaranč je riadny matroš
Pripravení na trik s bonbónom?
- Poďme na to. - Môžem?
- Ideš, Charley. - Ak odpadnem, tak kvôli tej výške.
Tak nič.
Skús to druhou rukou.
Odpadneš. Skoro!
- Skoro! - Zastavia film.
- Je tu riedky vzduch. - Skús druhou rukou...
A ide sa. Usaďme sa a oddychujme.
Je to Nebeský vláčik, lebo je tak vysoko,
že sa pod ním formujú mraky.
- Presne. - Vyše tritisíc metrov.
- Začali ho stavať okolo roku 1920. - Áno.
A zdá sa mi, že stavba trvala okolo 30 rokov.
Pozrite tú roklinu. Pozrite tam dole.
Ach, Bože! Pozrite sa! Strašidelná výška.
Chytám z toho závrat.
Fajn, vzchop sa, chlape.
Paráda! Toto milujem.
Našiel som...
KAMEROVÝ DENNÍK
...odlakovač a bavlnenú vatu.
Som pripravený pohnúť sa ďalej.
Deťom som to nepovedal, ale...
Jamyan a Anouk, prepáčte, tá modrá dnes ide dole.
Dnes to bude veľký deň. Vyše 320 kilometrov.
Prejdeme po čilské hranice a potom budeme stúpať.
Vystúpime až do výšky 4 000 metrov.
Teraz sme vo výške...
Sme vo výške, nuž... Ešte nám chýba asi 700 metrov.
Poobede vždy zosilnie vietor.
- Chápem. - A je veľmi silný.
V tejto výške teplota klesá až na mínus 10 až 15 stupňov.
Pozri na ne.
Chlapci čelia tým istým fenoménom ako my,
ale na bicykloch.
To ten strašný protivietor.
To je výprava. Aha. „Dobrodružstvá na MTB, Salta".
Dobrodružstvá, Salta.
Úžasné.
Takže ideme stále len hore.
A na zlom štrku na dosť... dlhom úseku.
Ak bude hore fúkať a podobné veci,
môžeme sa, samozrejme vybiť.
A ak sa vybijeme pred čilskými hranicami,
máme problém.
Takže musíme jazdiť nanajvýš jemne.
Jemnúčko stúpať.
Čile, už ideme.
- Pozri, kam ideme. - Stále dohora.
- Hupiky-hup. - No pekne.
Drsní motorkári všetkých krajín, spojte sa!
Ale môžeme skončiť aj ako chlapi tlačiaci motorky hore Andami.
Hore Andami.
Pozri na ten prach zdola.
Úžasné.
- Ten výhľad. - Skvelý, že?
Toto je nádherná cesta.
- Argentínska vysočina. Ach, Bože. - Argentínska vysočina.
- Zastavme. - Áno.
Páni. To je naozaj čosi.
Veľkolepé. A my budeme ďalej odvíjať našu cestu hore a hore.
Skoro mi padla motorka.
Toto je nepochybne jeden z najodľahlejších kútov Ánd.
A jeden z najvyšších hraničných prechodov sveta.
HRANIČNÝ PRECHOD
Tam vo vode bol ľad. Trochu bola zamrznutá.
Je vážne veľmi veľká zima. Veľká zima.
Tak, Ewan, čo je to?
Ideme pozdĺž nej... a smrdelo to ako síra.
Napadlo mi, či nebude teplá. A je.
Je to nejaký horúci prameň.
- Och, Bože! Skús ju. - Je horúca?
Nie extra horúca, ale určite teplejšia, ako má byť.
Ach, áno. Je naozaj teplá.
- Úžasné, že? - Hej, paráda.
Rovno zo zeme.
Bože. Ťažko sa dýcha, však?
Hej. Zdá sa mi, že za pár minút sme vo výške 4 600 metrov.
- Teraz sme okolo 4 300. - Áno.
Áno.
Hej. To je zlý nápad.
Je krásne, ako sa tá cesta zarezáva do kopca.
Pozri na to. Úchvatné.
Skoro som spadol.
- Áno. - Hej. Skoro mi ušiel predok.
Aj tak je tá cesta super.
- Viem. Úžasná, však? - Áno.
Ideme správnym smerom?
To je názov... hraničného prechodu.
Že?„Paso Internacional de Sico."
- Lenže tak sa volajú všetky. - Hej.
Ale táto...
Sranda je, že táto ukazuje na Paso de Sicona na ceste 51.
To je tá, na ktorú chceme ísť, 51.
Tak nám povedali. A táto...
hovorí, že 51 je tým smerom.
Paso Internacional de Sico. Tadiaľ alebo tadiaľ?
- Tadiaľ. - Tadiaľ?
- Po 51. - Paso Internacional de Sico.
Tadiaľ? Nie po tejto.
- Nie, nie, nie. - Nie, tadiaľto. Fajn. Gracias.
Myslíš, že všetky sú Paso Internacional de Sico?
Hej, myslím. Áno.
Fajn. Takže to nie je označenie...
hraníc.
- Hola. - Hola.
Veľmi dobre.
Viete, kadiaľ sú hranice?
Neviem. Kadiaľ vám to vyhovuje.
- Dobre. Gracias. - Dobre.
- Inštinkt mi vraví tadiaľ. - Dobre, tak poďme.
Fajn. Tak poďme na to.
Neviem, či ideme správnym smerom
Mám z toho zlý pocit.
Vieš, teraz už vôbec netuším.
Ach, nuž.
Ale aj tak je to nádherná cesta.
Ešte krajšia by bola, keby bola správna.
- Bavila by nás viac. - Viem.
Zdá sa mi,
že týmto smerom ide oveľa menej ľudí, chápeš.
A nevidno žiadne značenie hraníc.
Široko-ďaleko ani živej duše.
Toto bude nejaký prechod bez názvu.
Hej.
Ak ho nájdeme a nik tam nebude...
Áno.
Tam niečo vidím.
Žeby to bol kameraman?
Nie, to je značka.
Možno je to tam hore pri tých budovách.
- Vidíš? To sú domy či sneh? - Och, áno. Áno.
- Tam to bude. - Hej, to bude ono.
Dopekla.
- Zdá sa mi, že vidím ľudí. - Aj mne sa zdá, že vidím.
- Snáď to budú naši. - Áno.
Keď tam prídeme, zistíme, že sú to cudzinci.
- Vidím statív. - Áno.
Hej, sú to oni.
Uf. Nikdy som nebol šťastnejší, že vidím ľudí.
Ahojte, ľudia.
Hola.
Dobre sme. To sú štátne hranice.
ARGENTÍNA/ČILE HRANIČNÝ PRECHOD
Trvá to sem snáď večnosť.
Nič sa nepribližuje, napadne vám:
- „Čo tú cestu niekto ťahá?" - Presne.
Niekto ju na druhom konci navíja?
Asi takto.
Vravíte si: „Už stačilo. Dosť!"
Človeče.
Má tu niekto arašidy? Sem s nimi.
Vo výškach musíš jesť toto.
Prosím, pane. Prosím. Prosím.
Môžem kúsok, prosím? Ďakujem.
Ak by som divákom našej šou mal niečo poradiť...
ak idete na takúto cestu...
pred cestou sa naučte svoje číslo pasu.
Ušetrí to more... Zapamätal som si ho? Nie.
Je to to isté, ako zapamätať si telefónne číslo? Áno.
A pamätáme si ich, odkedy sú smartfóny? Nie.
Vyplním len to, čo viem.
Volám sa McGregor...
...z rodu McGregorových.
Vlastným menom Ewan.
Národnosť... americká.
Práve som všetkých Škótov vytočil do nepríčetna.
„Škótsko mu nie je dosť dobré?"
Odkiaľ si?
- Brazília. - Brazília? Ach.
Spravil deväťtisíc kilometrov.
To je veľa.
JOSÉ DOBRODRUH
- To je veľa. - Rok aj tri mesiace.
- Rok a tri mesiace? - Si.
Toto vyrába a cestou to predáva.
Platí?
Je to milé.
On ho vyrobil a ja som si ho dal dopredu.
S ľútosťou opúšťame Argentínu,
ale sme radi, že ideme ďalej.
Ale aj smutní, lebo Argentína bola super.
Prekrásne miesto na výlet.
Milí a priateľskí ľudia,
škoda, že odchádzame.
Ale polovicu Južnej Ameriky máme už za sebou,
čo je perfektné.
Pokračujeme cez púšť Atacama
do San Pedro de Atacama,
posledného mesta v Čile pred Bolíviou.
Pôda tu má podobné zloženie ako vzorky odobrané na Marse.
NASA tu testuje nástroje na ďalšie misie,
chápeš to? To je šupa.
- Ako sa darí? - Saturnino.
- Ewan. teší ma, Saturnino. - Hola.
- Saturnino. - Fajn meno.
Povedz nám o soľných baniach,
lebo o nich nič nevieme.
Ťažba soli tu bola vždy náročná
kvôli tvrdosti okolitej pôdy.
Ak chceli vydolovať kryštalickú soľ,
museli kopať niekoľko metrov hlboko.
Kryštalickú a číru. Lebo väčšinou nie je číra.
Museli sa zavŕtať veľmi hlboko, aby získali bloky kryštálov,
aby získali aspoň trochu použiteľnej kuchynskej soli.
Aký príbeh má tento autobus?
Tým autobusom zvážali robotníkov a baníkov do soľnej bane...
- Chápem. - ...a bývali v ňom.
Takže ich priniesli a spávali v autobuse?
- Áno. - Nie preto, že sa pokazil,
ale opúšťali ho len keď robili...
Áno. Potom sa vrátili.
Potom slúžil ako úkryt.
- Áno. - Teraz je tu navždy,
a stále viac sa rozpadáva, však?
Šiel by som ním na výlet.
Je tu úžasne. Mohol by som nájsť starý autobus.
Rád by som ho našiel. Len nechápem, ako sa sem dostal.
- Predstav si, že s ním vyjdeš až sem. - Nuž...
Úplná normálka... Čo je na tom.
Vidíš, čo sa stalo. Prišiel sem a pokazil sa.
Určite naň musíme nalepiť nálepku.
Nakresli tam vtáka s guľami...
- Fajn. - ...lebo tu nie je.
Na každom výlete vidíš nejaké kresby a všade vidíš...
Ale najčastejšie vidíš...
Vždy je tam vták s guľami, nie? Vždy.
Tu nebol žiadny, museli sme ho nakresliť.
Páni. Pozri, je všade. Pozeraj, vidíš?
- Áno. Silná chuť. - Ktovie, koľkí...
- Sa na to... - Presne.
Prestaň!
Páni, aha. Samá soľ.
To je nádhera. Pozri tie vypukliny.
A je to. Nechcem toho veľa.
- To je viac než dosť. - Človeče.
- Vieš, ako to chutí? - Ako?
- Ako soľ. - Nie!
- Fakt. Je to slané. - Bože!
Tu ju máme. Kvapka soli.
Pomeliem si ju a ráno si ňou posolím vajíčka.
Jedna z najkrajších vecí na týchto výletoch
je byť na týchto rozľahlých priestranstvách, chápeš.
V modernom živote sa ti to často nestáva.
A včera si povedal, že je to akýsi druh pokory.
A máš pravdu. Spojí ťa to...
- Presne. - ...akosi s prírodou.
A ty si uvedomíš jej krásu a rozsiahlosť.
Toto je strašidelné.
Tie fúzy máš... Hej, máš ich trochu dlhšie.
Toto sa mi páči najviac.
Už to chce len bolívijské píšťalky.
- Je to také nepálske, že? - To je pekné. Áno.
- Gracias. - Gracias.
Nebaliť. Dám si ju.
- Páči sa jej to. - Áno.
- Páči sa jej. - Poviem ti, cítim, že...
Len sa tu tak vmiešavam medzi obyvateľov.
- Hola. - Hola.
Zdalo sa mi, že sa z tej čiapky išla pocikať, že?
Mnohí čiapky neznášajú.
Ewan si povedal, že vyparádime Claudiovu motorku,
a našiel toto.
Dáme mu ich tam.
Nájdeme tomu... Dáme mu to na svetlo.
Sem? Pôjde to takto?
- Možno len... - Priviažem to.
Priviaž. To je fakt dobré.
- Máš klieštiky? - Áno.
Super. Na nové vidlice.
Je to fajn.
- Super. - Trochu farbičiek.
Bude to... Bude sranda ísť za ním.
S týmto ma na colnici pustia hneď.
To musí zabrať.
Och, Bože, ide sa. Hneď sme v Bolívii.
Som naobliekaný. Mám na sebe priveľa vrstiev.
Myslel som si, že bude chladno.
Veď uvidíme, na otvorenej ceste možno bude. Ja neviem.
Ale momentálne mám celé... prepotené.
Tam je, tam. Pred nami je tá sopka.
Pozdĺž cesty bude sedem sopiek.
Vyjdeme tam, obídeme tú sopku, a za ňou je už Bolívia.
Som nadšený, neviem sa dočkať. Som naozaj nadšený.
- Haló? - Hovor, Charley.
Haló! Zabudol som to zapnúť.
Doma som ľuďom rozprával,
aký som nadšený, že do Bolívie pôjdem okolo sopky!
Hej, no škoda, že opúšťame Argentínu a Čile.
Sú to nádherné krajiny.
Aj keď ležia jedna vedľa druhej, sú úplne odlišné.
Boli neuveriteľné.
Toto sú čilské hranice.
- Máš sa? - Ako sa darí?
Fajn. Výšky ti očividne nevadia.
HIDAYA MIESTNA PRODUCENTKA
- Prečo? To je najvyššie miesto? - Skoro.
Sme vo výške 4 700 metrov nad morom.
- Toto je 4 700 metrov? - Áno.
Jedno z našich najvyšších miest, áno.
- Máš sa fajn? - Áno, prečo?
- Lebo sme v najvyššom bode. - Tu?
- Jeden z najvyšších. - 4 700 metorv.
Toto je 4 700 metrov? Myslel som si, že len 2 200.
To je San Pedro de Atacama.
Tak už sa cítim blbo.
Och, Bože! Doktora!
Moment.
- Dýchaj! - Len z úst do úst.
Nie s Davom! Som v poriadku.
Nič mi nie je.
- Bože. - Ako sa má tvoj...
Videl som, ako sa Dave blíži s vyplazeným jazykom.
Už ti je lepšie?
Problém je, že sa nám vždy pomiešajú doklady,
lebo si ich odkladáme na jedno miesto.
Takže papierovačky som zveril Charleymu.
Dajte Maxovi zbohom. Aj ja idem.
Och, nie, Max! To je vtip ako...
Ja nechcem povedať zbohom.
Zbohom nie, poviem mu au revoir.
Nie, ani to nezvládnem.
Ľudia...
Neviem. Vážne mi puká srdce,
je to akoby sme spolu boli rok, chápete.
S rodinou sa lúči ťažko, chlape.
To hej, kamoš.
Som rád, že som vás spoznal. Veľmi. Áno.
Si borec, kamoš. Dávaj si pozor. Si borec.
To by sme mali.
Päť týždňov v Argentíne a Čile. To je dlhá doba.
- Bolo to super. Do skorého videnia. - Majte sa.
- Opatrne, Max. - Prepáč, Ewan.
Fajn. Opustili sme... Čile sme oficiálne opustili.
Teraz sme v krajine nikoho.
Blížime sa k bolívijskej pasovej kontrole.
Najbližšie dni budú podľa mňa trochu drsné.
Páči sa mi tá ich zástava. Bolívijská zástava je super.
- Nádherná zástava. - Áno.
ČILE/BOLÍVIA HRANIČNÝ PRECHOD
Aha, sušené mäso. Na šnúre na prádlo.
Úplne čerstvé. Úžasné.
- Doklady? - Si.
Kópia vášho pasu?
Načo? Je to Brit.
Nie, Američan.
Chce kópiu pasu?
- Máš tu britský pas? - Áno.
Tak mu daj ten.
- Prečo? - Američania potrebujú víza.
- Dobre. - Má dva pasy.
Nevadí, že z Čile som vyšiel na tento pas?
Nie, nevadí. Že?
Čilská pečiatka je v tomto pase.
Ale môže vojsť s týmto, že?
Nie.
Víza nemáme vybavené.
Tak nemôže...
- Môže. - Nie.
Zaujímavé.
Vstúpil som s americkým pasom a potrebujem víza
Môžeme hovoriť s colníkom?
Bez kamery. Tu nesmiete natáčať.
Môžete to vypnúť?
Môžu ho zatknúť. Tam vzadu som videl väznicu.
Prešli sme už toľko hraníc, viete,
Long Way Round, Long Way Down a teraz Long Way Up.
Ale na hraniciach nikdy neviete, čo vás čaká.
Sem si vošiel na americký pas, že?
Americký používam celú cestu.
A keď do pasu dostaneš vstupnú pečiatku,
musíš doň dostať aj výstupnú.
Inak nebudú chápať, ako si vošiel.
Takže tak som to aj robil.
Ale s americkým pasom potrebuješ v Bolívii víza.
Na vstup do Bolívie nemám víza.
Hej, od Ewana McGregora potrebujem 160 dolárov.
Ewan, prosím.
Už som počul. 160 dolárov, Ewan McGregor.
Neviem. Máme ísť.
- Áno. - Je to vybavené.
Kúpili sme americké víza a som v Bolívii legálne.
PÚŠŤ SILOLI BOLÍVIA
Bolivia, už sme tu.
To nádherné jazero a tie plameniaky!
Bože! To je nádhera.
Úžasné. Tie farby.
Tá červená a tá zelená.
A tam zas žltá a oranžová.
Čo je to?
Prichádza Omar Sharif na ťave?
Alebo len cestné značenie?
Ach, Bože!
To bolo totálne... Práve sa tu prehnalo peklo.
Si v poriadku?
Normálne mi to opieskovalo nos, človeče.
Pozri na to.
Smerujeme do púšte Siloli
uprostred sopečnej krajiny.
Ale nie sú tu cesty. Len tieto prašné.
Toto bude drsná jazda. Myslím si.
Páni. Táto cesta je riadna hrkálka.
Je samý hrboľ a jemný piesok a...
Je to drina.
Drží ma to v koľaji.
Zbadáte hladký úsek, chcete sa naň dostať, ale...
uviaznete za týmito haldami štrku a...
Bojím sa, že keď cez ne pôjdem, viete...
mohlo by ma to zhodiť.
Je to naozaj zvlnené. A tie vlny sú fakt zlé.
Ukazuje mi to 140 kilometrov
po miesto dnešného nocľahu.
No páni.
Je to tu príšerné.
Ach, Bože!
Príšerné. Príšerné.
Treba vyhľadávať tie hladké úseky,
lebo sa tu naozaj dolámete.
Ach, Bože. Ruka na rukoväti ma už tak bolí.
Toto je zlé. Toto je zlé.
Ach, Bože.Tie cesty by mohli byť trochu...
Ou! Padám!
Si v poriadku?
Fajn, nič sa nedeje.
Mal som šťastie. Začal som preliezať mäkký závej.
Takže ma to zhodilo do mäkkého...
- Ak si sa nezranil... - Nie. Som úplne v poriadku.
Áno, strašne sa bojím, že spadnem.
- Si v poriadku? - Áno. Ja len...
Hej, som si istý. Myslím na to.
Vieš, nechcem ti to pripomínať, lebo...
Nechcem ti to pripomínať, ale myslím na to často.
Je to fakt nebezpečné.
Podľa mňa si si až príliš trúfal, dúfam, že sa neurazíš.
Je to ťažšie, ako sme čakali, ale dáme to.
- Si v poriadku? - Hej, brodím sa tým.
Zastaneme tu?
Som vydesený, keď sa mi celý predok trasie v piesku.
Bojím sa, že sa zraním.
A idem za Charleym, ktorý mal dolámané nohy,
a keď vidím, ako mu hádže predok, bojím sa oňho.
Bojím sa, chápete? Nechcem, aby sa niekto zranil.
Nechcem, aby sme si ublížili. Takže takýto bol...
ten dnešný výlet.
Myslím si, že s týmto sme naozaj nerátali.
A bolo to ťažké. A nasmiali sme sa.
- Veď sme... - Nasmiali sme sa.
Motivovali sme sa navzájom.
Zachovali sme sa úžasne, keď sme sa...
Občas sa najlepšie nasmejeme v tých najťažších chvíľach.
- Poďme tam. - Poďme k nim.
Spýtame sa, odkiaľ sú.
Sú z Nemecka a Rakúska a hovoria po anglicky.
Ježiši, zápach ešte zatiaľ prenášať našťastie nedokážu.
Ach, Bože!
- Hej, viem, jasné? - Ach, Bože! To je paráda!
- Ste cyklisti? - Áno.
- Cyklisti. - Teda, fantastické.
Kedy ste vyrážali?
- Každý inak. - Rôzne.
- Ja idem z Aljašky. - Všetci sme...
- Jasné. - Pred 7 mesiacmi.
- Pred 7? - Sedemnástimi.
- To je slušné, človeče. - Páni.
A vy?
Idem z Cartagena v Kolumbii už 7 mesiacov.
- Zo Santa Cruz, 4 týždne. - Štyri týždne.
- Na bicykli je to drina. - Áno.
- Je to ťažké. - Je to zvlnené?
- Hej, miestami. - A piesčité.
- Piesok a hrbolce, áno. - Piesok a strminy.
Aj výška je problém.
- Je tu len polovica kyslíka. - Hej.
Posledný mesiac som strávil vo výške asi 4 000 metrov.
Vysočiny v Bolívii a Peru sú super.
Juh je tiež relatívne vysoko. Takže som...
Ale budeš ako Arnold Schwarzenegger.
Budeš šliapať a zistíš: „Bože! Veď idem stále rýchlejšie."
Ukážte mi ruky.
Ukážeš mi ruky?
- Áno. - Koľko ste tu?
- Hodinu. - Iba 45 minút.
- Ach, vážne? - Asi hodinu, zdá sa mi.
Musíme vyraziť, lebo tu sa rýchlo stmieva.
Aký máme plán? Čo budeme robiť? Máme na výber medzi zlým a horším.
- Hej, to sedí. - Sme... Je päť minút po piatej.
Po nocľah je to hodina a pol...
- Áno. Dobre. - ...po Červenú lagúnu.
MAXIM MIESTNY PRODUCENT
A ďalšia hodina, kým sa dostaneme k hotelu.
Hovoria, že cesta by tu mala byť vraj už trochu lepšia. Nie?
- Už po nej išli?
- Nie. - Tak nevedia. To je postreh.
Nevedia, o čom hovoria.
Hej. Nemajú ani poňatia.
Vchádzame do nesmierne pustej oblasti
a nehostinného prostredia, jedného z najhorších.
A keď vravím pustá, myslím to vážne.
Tam naozaj nežije vôbec nikto.
Budeme v situácii, kde by bola evakuácia veľmi náročná.
Páni. Pozri na to.
Momentálne je to len o vytrvalosti. O prežití.
Ale my sme odhodlaní a dokážeme to.
Dorazíme tam určite až za tmy.
Toto zvládnuť v tme bude nebezpečné. A zároveň...
bude veľmi chladno.
Teploty klesajú okamžite so západom slnka.
Ach, Bože. Ale...
som vzrušený.
Ak mám dôjsť do cieľa, musím sa prezliecť.
Mám mokré ponožky.
Nie, to nezvládneme. Pochybujem, že tam dôjdeme.
Nuž, ak niet... kde prespať...
Áno. Áno.
...tak budeme musieť.
Len sa musím prezliecť.
Už si necítim prsty.
Ideme k Červenej lagúne.
To nie je náš hotel. Ja netuším, čo to je.
Je to murovaný hotel? Alebo len nejaká chatrč.
Vraj sú to len chatrče bez kúrenia.
Potrebujete tam vlastné deky. Tak je to.
Ale naozaj netuším.
Nevieme, či sa tam dá nabíjať,
všetky Riviany sú vybité.
Vľavo vidím svetlo.
A kde je svetlo, tam je aj elektrika.
Kde je elektrika, tam sa aj kúri.
A kde sa kúri, tam je aj jedlo.
- Ostaneme tu. Áno - Ostaneme.
Ale musíme nabiť autá, jasné?
Poďme radšej až po hotel.
Lebo v noci musíme nabíjať.
Inak sme zajtra skončili. Nedostaneme sa nikam.
Ak pôjdeme za vami a ostatní ostanú...
Áno, len dve SUV-čka.
Riviany dáme v hoteli do rána nabíjať.
Áno, áno.
Hola.
Bože, som rád, že som tu.
Len sa... Mám len taký...
pocit, že...
keď je tma, zima a ty si...
chceš sa len vyspať, chápeš.
Ako staroveký vandrák. Ako nejaký...
Spoznávaš starobylý spôsob života.
Cítiš, že potrebuješ len niekde prespať cez noc,
skryť sa pred vetrom a chladom.
A...
Toto je vynikajúce. Absolútne.
My musíme pokračovať, lebo ak tie naše masívne batérie
nenabijeme, tak uviazneme na najbližších
- dvadsaťštyri hodín. - Fajn.
Nie je to koniec sveta, zvládneme to.
Máme v úmysle...
Neviem, či sa tam dostaneme... ale pokúsime sa.
Dva Riviany a Sprinter idú za Land Cruiserom.
Po hotel je to asi hodina jazdy.
Divné. Vždy hovoríme o tom, že v noci jazdiť nesmieme.
A z ničoho nič...
jazdíme v noci.
Ostalo mi 25 %.
Ale Dave má už len nejakých 7 alebo 8 %.
Ale kvôli tej zime vonku mu to rýchlo klesá.
Takže to, či to dá, je jedna veľká lotéria.
Tie vyjazdené koľaje vás nesú kam chcú, nevyrovnáte to.
Zoberú vás kam len chcete...
kedykoľvek, a hneď vedľa je útes.
Ak to bude padať takto rýchlo, nedôjdeme tam.
Ale asi držíme...
Pôjdeme ďalej.
Ježiši, pružina.
Požuješ to vŕzganie?
To je koleso o podbeh a je tu tma... Sleduj to!
Preklad titulkov: Ladislav Jakab