Me sõidame 21 000 kilomeetrit läbi 13 riigi.
Ushuaiast läbi Argentina ja Tšiili Atacama kõrbesse,
edasi La Pazi ning ületame Titicaca järve.
Jätkame Andide kaudu Kolumbiasse, edasi Panamasse,
läbi Kesk-Ameerika ja Mehhiko, et sada päeva hiljem Los Angelesse jõuda.
REŽISSÖÖR-PRODUTSENT
Nad saavad videokaamerad
ning kiivritesse pannakse mikrofonidega kaamerad,
et sõidu pealt filmida.
Kas see on tee? Issand!
REŽISSÖÖR-PRODUTSENT
Kaasa sõidab kolmas mootorratas kaameramees Claudioga.
Mina ja Russ sõidame kaasa kahe elektrilise kastiautoga
koos kaamerameeste Jimmy,
Anthony ja Tayloriga, kes aitavad ka logistikaga.
Me filmime kutte autodest
ja kohtume piiridel,
aga üldiselt sõidavad mootorrattad omapead.
PUNANE LAGUUN BOLIIVIA
Loodetavasti ei jäänud nad toppama.
Nad oleksid pidanud meiega jääma. Viga oli minna.
Kuidas läheb? - Kahjuks sai aku tühjaks.
Vau. Päris palju veel sõita?
Jah, üle 30 kildi. - On jah.
Pean slepis laadima.
Davidil läks auto katki. - Jah.
Või sai kütus otsa. - Aku tühi.
Nad püüavad teda nendel teedel pukseerides laadida.
Jah, üks siia.
Olgu.
Sõidame aeglaselt. - Jah.
Sina sõidad ees. Sprinter on mõistagi teine
ja mina liipan aeglaselt sabas. Eks?
Siis näis. Tänan teid. Hüva, proovime sinna jõuda.
Kes Jumalat ei usu, täna oleks aeg uskuma hakata.
Jah.
Mul pole prille. Tuuleklaas on jääs.
Need reisid on naljakad, sest tavaliselt on kõik hästi.
Aga kui midagi nässu läheb, siis väga kiiresti.
Ma ei näe tolmu pärast midagi.
Aga me näeme hotelli tulesid enda ees.
Me peame sellega koju sõitma.
Sa oled nii lähedal, Russ. Ma just... napilt jõudsin.
Kui mõlemad autod poleks jõudnud, siis oleksime jännis olnud.
Sa oled kohal, mees.
Napikas.
Hull teekond.
Jõudsime laadijate juurde, aga ma ei tea, mis vedrustusega juhtus.
Igatahes oleme kohal. See on peamine.
Tolm, külm ilm... hullumeelsus.
Kui oled 5000 meetri kõrgusel, siis pole siin minibaari,
vaid ravimikapp.
Hapnikuballoonid.
Homme hommikul tuleb neil jõhker sõit.
Charley peab oma tsikliga 50 kilti logistama. Ja mis veel ees ootab.
Me ei tea, mis homme saab. Eks?
SILOLI KÕRB BOLIIIVIA
14 756 KM LOS ANGELESSE
Meil on enne asfalti veel sadakond kilomeetrit neid jälgi.
Seda on oodatust rohkem, aga jõuame kohale.
Me peame sõitma sellele teele sobival tasemel. Saate aru?
Vänderdan siin.
Olgu. Väga liivane.
Rahu, Charley. Kõik on hästi.
Kõik on hästi, Charley.
Mis see oli?
Olen jalgade pärast pisut närvis.
Need on pisut nagu... teate, mul on jalad puruks sõidetud.
UYUNI SOOLATASANDIK SILOLI KÕRB
Me oleme kuulnud järvest, mida kohalikud kutsuvad jumalate vereks.
Uskumatult punane, mis?
Need flamingod on muidu valged, aga järvevesi värvib suled ära.
See mägi seal taga on ilus.
Nendelt reisidelt koju tulles on mul sadu fotosid oma tsiklist.
Vau.
Peamine mure on see, millest Charley rääkida ei taha.
Ta jalad on nii õrnad, sest tal on olnud kaks jubedat avariid.
Ta jalad on täis vardaid, titaanpolte ja kruvisid ja...
Kui tsikkel ta jala peale kukub ja see katki...
See võib ta jala tuksi keerata. Mõikate?
See vasardab tal ilmselt kogu aeg peas, kui ta siin ringi vänderdab.
Ta on uskumatult julge, et ta ei...
Ta surub lihtsalt hambad kokku ja teeb seda.
Ta on sellest teadlik, aga suudab sellest üle olla ja edasi sõita.
Väga vapper.
Sedaviisi reisimine on ühel tasandil meeliülendav.
See võib ka väga lõbus olla. Aga see on väga kurnav.
Keegi ei maga ega söö hästi.
See on ohtlik, kui nendes tingimustes mootorrattaga sõita.
Ewan ei ole suur krossisõitja.
Charleyl on olnud paar koledat õnnetust,
mis takistab tal jalaraudadel püsti seista.
Ta pole püsti tõusnud, sest see oleks tema murtud kontidele liigne surve.
Siin on pisut pehme. Muidu hästi. - Nii pehme.
Nüüd on 4400 meetrit. - Kõrgust, jah.
Olgu.
Vaadake seda mäge! See on... See on vägev.
Karv läks silma.
Väike iludus. Las käia, iludus. Just nii.
Pea vastu, iludus. Lähme siia üles!
Ma ei tea, kumb meist nende häälitsuste peale rohkem kardab.
Ei meeldi.
Mulle ei meeldi see liiv. Jube liivane on.
Nii lähedal, aga ometi nii kaugel.
Nüüd tundub teine tee parem.
Võimatu on võita. Hoia kergelt kinni.
Murra läbi. Pööra pilk ette.
Juhi tsiklit pilguga.
Ma tahan seal olla, tahan sinna minna. Ma lähen sinna!
Pisut... liiga pehme...
Issand. Charley kukkus.
Ta kukkus.
Olgu. Kõik on hästi.
Jäid terveks?
Kas sa jäid terveks? Või said viga?
Ei, mu ribi.
Pisut.
Ma tundsin, kuidas mu ribi klõksatas.
Ei. - Aga pole hullu. Jäin vist terveks.
Jah, ma saan hingata.
Kombes? - Jah. Kombes.
Oota, tulen sinu poole ja tõstame koos.
Oled kombes? Olin mures, et su jalg jääb alla.
Ei, ma olen püsti. - Hästi.
Üks, kaks, kolm. Just nii.
Hästi. - Hästi?
Ma kukkusin... Mõtlesin, kuidas kõik aina... lõgiseb.
Võtsin hoo maha, aga...
aga gaas oli ikka pisut peal.
See muutis asja hullemaks.
Jah, uskumatu. Nii raske on...
Niisiis. Ma kukkusin... rumalasti.
Ma olin jalgade pärast närvis, püüdsin need eest ära liigutada.
Kodus võib kaarte vaadata, aga alles sellel maastikul sadulas istudes
saad päriselt aru, kuidas siin on.
Teadsime, et Boliivia on karm, aga ei kujutanud ette, et nii raske.
Järsku tunnen end mootorrattal väga haavatavalt.
Autoga on palju lihtsam, sest neli ratast on all.
See pole nii ohtlik, kui sügava liiva sisse satud.
Me oleme jumal teab kus ja palju kilomeetreid on sõita.
Ma ei saa olla kindel, et ees on hea tee.
Viimane keeruline teelõik...
See pole tegelikult tee, lihtsalt jäljed maas.
Ja kuigi on jäljed, on siin avarus.
Ewanil ja Charleyl on nende vagudega kindlasti raske.
Aga ma oleksin pidanud laskma neil käsipiduri korda teha.
Me pole pärast allikat kedagi näinud.
Oleme täitsa omapead. - Jah.
Jah, peaaegu kaotas juhitavuse. - Vau.
Aga taastasin kontrolli. - Jah, kullake.
Teisel pool oli nagu...
Ma tõesti arvasin, et käid külili.
See on vist Dave.
Tervitus.
Minge ette ja siis me...
Kas seal saab filmida?
Dave, käsipidur. - Issand jumal. Dave, auto.
Issand jumal. Issand jumal. Issand jumal. Dave, ole ettevaatlik!
Dave, ettevaatust!
Issand jumal. Oled kombes?
Vist küll. Mul pole käsipidurit.
Charley.
Mul pole põhimõtteliselt pidureid. Me lasime neil eile asjaga tegeleda.
Ma rentisin hommikul auto, aga seda ei tulnud.
Riviani mehed keelasid sõita. Muidugi ma ei kuulanud neid.
Peamine, et kõik on terved.
Pea pööritab.
See on suur kivi.
Võtame tungraua, auto kiilus kinni.
Kui viis sentimeetrit tõsta...
Ja siis? Kougime kivi välja? - Põhimõtteliselt.
Saame kivi jalust sikutada, kui küllalt kõrgele tõsta.
Kivi võib liiga suur olla.
Igal juhul tuleb need kaks ratast vabastada, et tagasi ei veereks.
Vaatan, kas saan kõrgemale tõsta.
Ma olen mures, et see ei talu raskust ja kukub lihtsalt külili.
Seda oli hirmus vaadata, sest Dave'il pole käsipidurit.
Ta polnud ise autos, see hakkas tagurpidi veerema.
Anthony oli kaameraga katusel.
Maxim istus ees ja auto veeres tagurpidi.
Mu aju ei saanud kohe aru, mis toimub.
Dave hakkas jooksma allamäge veereva ukse taha
ja püüdis siseneda, aga ei saanud.
Hei, Mac või Charley? - Jah?
Vaadake, kas see kivi on... Kas mahub üle? - See kivi?
Kui me Davidi autot tööle ei saa, jäävad nad kõrbesse lõksu. Kõik on abiks.
See on ilmselt vedrustus.
Kas vedrustuse õli? - Lase edasi, Dave.
Kivi me liigutada ei suuda. - Ja kõik rehvid on kinni kiilunud.
Vaata... - Väga hea. Veel üks kord, kui saad, Mac.
Ta on mu kullake. Ta tõi mind siia. - Kiiret pole.
Kuule, kullake.
Kiiret pole kuskile. - Dave, ära pinguta kõrgel üle.
Kui me selle välja sikutame...
Sikutamise ajal võib auto uuesti kivi peale kukkuda.
Tungraud pole 100% kindel, nii et ole väga...
Et see sulle pähe ei kukuks.
Me peame kivi siiapoole sikutama. - Jah, sinna. Kui 20 senti nihutada...
Mis arvad, Mac? Kas siit saab kätte? Äkki on sul õigus?
Tungrauaga annab veel mängida. Vaatame, kuidas on, kui veel tõsta.
Olgu. - Issand! Üle sai!
Jah, aga oht pole veel möödas.
Kui kindlalt tungraud püsib? - Ma ütleksin, et hästi.
Päris hästi. - Mitte imehästi.
Mac, ära roni auto alla.
Köis tuleb siitpoolt kivi ümber panna.
Raudselt. Ma teen seda kohe, eks?
Mac, ole seal ettevaatlik.
Oota. Tee seda veel. - Tuleb, tuleb.
Olge kõik... hästi rahulikud. - Kiiret pole.
Kiiret pole.
Raisk! Kõik on peadpidi all. - Tõstan tagant.
Jee! Hoidke kõik autost eemale.
Oota... - Eemale. Otsin sileda koha.
Mac, palun tule alt ära. - Aga see ei tilgu enam.
Tõstame kivid rataste ümbert ära.
Miski kukkus ära. - Jah.
Midagi suurt kukkus ära. Dave, vaata seda suurt metallitükki,
mis seal vedeleb. - Tõsta üles.
Kõik on hästi. Kuulge, kutid. See kas sõidab või mitte.
Jah.
Rehv ei näinud hea välja. Ta ei tohiks sõita.
Ja see suur metallikamakas kukkus ka kuskilt ära.
Aga see on tema otsus.
KOHALIK PRODUTSENT
Sest kõik on veel terved ja elus. - Pikk maa on sõita.
Issand. Mul on hea meel, et pisut veereme.
Ma ei taha rohkem oodata, tahan edasi sõita.
Hei... - Mis see võib olla?
Kui ta ratta kaotab... - Jah.
See on veel hullem vigastus. - Tõsine.
Korraks töötas.
Mõnikord hoiab palju aega kokku, kui kaks minutit oodata.
Ma saan küll, Maxim. Ma ei taha siia kõrbesse jääda.
Me jätkame, kuni auto veel sõidab. Need on prototüübid, oleme neid väntsutanud.
Selge see. - Vaatame, kuidas läheb. Tubli.
Ma sõidan su taga. Ole ka tubli.
Kas keegi sai aru, mis jupp see oli?
Mille jaoks see oli? Ja mida teeb?
See oli raudselt vedrustuse alumise osa küljest. Teiselt poolt.
See võis olla õlipaagi küljest. Või ei? - Ei olnud. Ei.
See oli liiga... Nagu...
Nii suur auto vajab sellist paaki.
Joome vett, enne kui sõidame.
Minu eilset uriini? - Uriini. Tore.
Ei, ma tõesti pissisin eile sinna.
See on suur muutus, suur dünaamiline muutus.
Dramaatiline muutus teede ja seikluse osas...
Ja panused on kõrgemad, kui kohale ei jõua.
Rikked.
Ma arvan ka, et see reis on juba nii kaua kestnud,
et inimesed hakkavad väsima.
Iseloomude dünaamika.
Mina olen sinuga paar päeva ülilähedane olnud.
See meeldib mulle väga. - Jah, tore.
Inimesed peavad üksteisest puhkama ja see...
Minu arust on see praegu täiuslik torm.
Ja ära unusta, et me oleme juba
kolm päeva üle 4500 meetri kõrgusel olnud.
Jah.
4572 MEETRIT
Kutid liiguvad meie taga.
Mida nüüd teha?
Teie pressige edasi. Kiiresti läheb pimedaks.
Kõik on hästi.
Niisiis, põhimõtteliselt sõitsime kivi otsa. Taga... juhi pool taga.
KÕNE RIVIANI MEHAANIKUGA
See oli päris suur kivi. Õõtshark läks puruks.
Vedelikku pritsis välja.
Ja kas ma peaksin... Kas pumba saab välja lülitada?
Neli halli juhet koos. Lihtsalt tõmban välja?
Hästi. Aitäh, Pete.
See on sama hea kui betoontee.
Kas tee algas?
Issand!
Nalja teete või?
Kaunis!
Ma tahan nutta. Nutta tahaks. - Issand!
See on senistega võrreldes täiesti sile tee.
Vaata taevast sealpool. Vau.
Äge, nii äge.
Mul on väga-väga tore.
Ilus.
Oleme graafikust pisut maas, aga saime Davidi kivi pealt maha aidata.
Täna oli pingeline sõit, aga peame pimedas Uyunisse välja sõitma.
UYUNI BOLIIVIA
See oli unenäoline. Pikk sõit, soolatasandikud kuuvalges
ja siis see lubivalge hotell.
Väga lahke, et meid lubati ööseks laadima.
Pistik on... - Pistik on siin.
Kas nii? - Jah.
Tere, laama.
BRUNO LAAMA
Ta on nii pehme.
Kunagi saab sinust džemper.
Mida sa ütlesid?
Et temast saab džemper. Nad annavad villa nagu lambad.
Nii pehme.
Nagu oleks kaks mu vana sõpra siia pandud.
Meil olid vägevad ja erakordsed kolm päeva.
Jõudsime...
PÄEVIKUKAAMERA
...asfaldile ja...
Sõitsime 180 km/h. Hämmastav oli kiiresti sõita.
Põhimõtteliselt, kui seda vaadata, kõik on soolakividest ehitatud.
Sõna otseses mõttes.
Issand jumal. Mida te autoga teete?
See on väga hea küsimus.
Kas teil on piisavalt
kraami kaasas?
Improviseerime. Täpselt. - Tuleb improviseerida?
Ehitame ise. - Ehitate juurde.
Davidi auto oli... maandus... Seal oli suur kivi.
Jah.
Ja see osa autost on nüüd läinud. - Muidugi.
Mis see on?
Seal on hüdraulikaõli varu. - Need siin.
Charley? See on õlipaak. Aitäh. Ma tänan sind.
Õlipaak? - Jah.
Seesama. - Jah, see.
Igav ei hakka.
Ainsatki igavat hetke pole.
Rivianid on tugevad ja peaaegu kokku pandud. Tuleb pikk päev.
Aga enne vaatame soolatasandikke.
BOLIIVIA
UYUNI SOOLATASANDIKUD BOLIIVIA
Kurat võtaks. Nii suur!
Maailma suurim soolak on siin Boliivias Uyuni juures.
Nii ilus.
On vast koht.
Hämmastavalt naha moodi, eks?
Jah. Nagu elevandinahk. - Jah.
Teatud aastaaegadel sajab siin vihma.
Paar kuud järjest. Siis muutub see kõik järveks.
Ja maailma suurimaks peegliks.
Kui olla piisavalt keskel, ei saa...
Öeldakse, et midagi pole näha ja võib ära eksida.
Satud segadusse. - Täiega.
Silmapiiri pole näha. Öeldakse, et näeb ainult soola
ja läheb sassi, kust sa tulid ja kuhu minema pead.
Inimesi on siin hukkunud.
See on üliohtlik, aga uskumatult ilus.
Siin me siis oleme, keset Boliivia mägismaad.
Ikka üle 3600 m.
3657 MEETRIT
Ma olen viimast kolme päeva nautinud, kuigi vahepeal oli mul väga raske.
Ma pole krossisõitja, mulle meeldivad sellised teed.
Meeldivad... Ma olen tänavasõitja.
Mõnikord harva sõidan krossi.
Ma ei taha väga kiiresti sõita.
Mulle meeldib tsikliga punktist A punkti B sõita ja...
Sellistel teedel tunnen end koduselt.
Tsiklid on ülihead olnud.
Ja need Harleyd on kõigele vastu pidanud.
Need on uhiuued tsiklid, mida ei toodeta. Mootorratta prototüübid.
Sõita nende elektrimootorratastega Tulemaalt Los Angelesse...
See on vinge lugu, kui me seda suudame ja kohale jõuame.
Ja nad püüavad meid igati aidata.
Ma olen uhke, et olin Harley-Davidsoni testisõitja. Võin selle oma CV-sse lisada.
Ees ootab esimene UNICEF-i külastus.
Mulle meeldib nendega koos töötada. Mulle meeldib nende uskumatult tähtis töö.
Koostöö nendega on alati suur au olnud.
UNICEF ühendas jõud Boliivia valitsusega
ja hakkas rajama koole sinna,
kus põlismaalased saaksid emakeelset haridust
lisaks hispaaniakeelsele.
Neile tutvustakse põliskultuuri, mida varem ei tehtud.
Tere! Me pole kunagi vara saabunud. - Uskumatu!
Te jõudsite kohale. Eluga.
Me pakume haridust
põlismaalaste lastele kaugetes kohtades.
Täiesti tühjas kohas on see uskumatu kool.
Mõned lapsed kõnnivad mitu tundi kooli.
Muljetavaldav on näha, kui pikalt nad kõndima peavad.
Ja milline oli ketšua laste olukord enne seda kooli?
43% Boliivia elanikest on põlismaalased.
Mul poleks lubatud 30 aasta eest seda kanda.
Põlismaalased olid siin unustatud, täitsa olematud.
UNICEF alustas 1990. aastal koostööd kaheksa kooliga.
Neis hakati pakkuma kakskeelset ja multikultuurset haridust.
Põlismaalaste lapsi õpetati nende enda keeles
ja kasutati teadmisi nende kultuurist.
CHALLAMAYU KOOL BOLIIVIA
See ketšua põliselanike kogukond kasvas selle kooli ümber.
See ehitati 10 aasta eest.
Tere, tere, tere.
Tere. Cómo estás? Tere. Kuidas läheb?
Tere! - Tere.
Mida?
Gracias. - Bienvenido. Oled teretulnud.
Väga meeldiv. - Võite siseneda. Seisatage.
Tere. Jah.
Hea küll. Jah, mulle meeldib. Suur tänu.
See.
Nüüd tantsida. Tantsida.
Ta on väga hea.
Neli, viis, kuus, seitse, kaheksa, üheksa, kümme.
Ja see on nende kohalikus keeles?
Jah, see on ketšua keel. - Jajah, ketšua.
Tore on näha lapsi õppimas taimede ja lillede ketšuakeelseid nimesid.
"Juur".
Kui vana ma olen? - Jah.
48. Häbematu küsimus! Ma olen 48.
Mida sa teed? - Ma olen näitleja.
Mis filme sa oled teinud?
Kas keegi nägi filmi "Trainspotting"?
Ei. Kas keegi nägi...
Kas keegi on näinud "Star Warsi"?
"Star Warsi"?
Si? Ei. Siin vist mitte.
"Christopher Robin"?
"Ja Karupoeg Puhh"? - Vaevalt küll.
Võtke mu agendiga ühendust.
Ükski laps pole mu filme näinud.
Jah. Nende emad.
Kübarad on vinged. Nii lahe stiil - Nii lahe stiil.
Mitu kihti värvilisi rõivaid ja uhked kübarad.
Kas keegi siin kududa oskab?
Mina, mina, mina!
Kõik! - Vau.
See on minu kudumishetk, Charley! - Sinu hetk, Ewan.
Issake. Vaadake! Te oskate tõesti kududa.
Vaadake ta mustrit!
Nalja teete? Kas sina kudusid?
See on keeruline.
See on lihtne. Tuleb ainult käsi liigutada.
Need lapsed säilitavad oma kultuuri kudumise ja muu käsitöö abil.
See kootud müts on "chullo".
See räägib lapse päritolust ja tema suhtest loodusega.
Jah, see on keeruline. Olen sellega kudunud.
Keeruline on kududa, sest see on kiud, mitte vill.
Tal on seelik.
Sul pole habet.
Jah. Aga meie kanname šoti seelikut.
Ei usu. - See on seelik.
Ja sellised sokid.
Ei usu. - Si?
Igal suguvõsal on oma värvid.
Charley!
Olgu.
Heldeke.
Ma olen tooli jaoks liiga suur.
Suur tänu, et Boliiviasse tulite.
Ei, meil on suur rõõm siin olla.
Aitäh, et valisite Boliivia ja kooli külastasite.
Suur tänu, et valisite Boliivia ja külla tulite.
Meile meeldib. Ilus kant. - Rõõm on meiepoolne. Jah.
Seal oli nii tore.
Ja issand, lapsed olid nii toredad ja vaimukad
ning andsid nii toreda etenduse.
Milline mõju neile inimestele, et nad õpivad nii enda kui hispaania keeles.
Ja nad võivad ükskõik kui kõrgele jõuda. Noh...
Otseses mõttes, nad elavad 4500 meetril. Nad jõuavad tõesti kõrgele.
Seal on auto.
La Paz.
See on La Paz. Me jõudsime La Pazi, Charley.
LA PAZ BOLIIVIA
Me sõidame La Pazi, tiheda asustusega linna,
kus valitseb tasakaal moodsa elu ja põliskultuuri vahel.
Ma ootan seda põnevusega.
See on uskumatu. Äge. - Hiilgav mõte, sest saab...
See pole maapinnal ega saasta.
See ei võta ruumi. - Ja see mahub ilusti ära.
Suures ummikutega linnas on sedasi hea liigelda.
Jah. - Ainult nendes korterites on jube elada.
Iga kahe minuti tagant sõidab gondel mööda.
Kas olete valmis sõitma? - Kuhu me läheme?
Me ahmime siin alati õhku.
La Paz. - La Paz, siin me oleme.
Jestas. Ma ei saa hingata. - Tean. Mulle meeldib.
Oleme tõstukis.
Seda näed? - Vau, milline vaade!
Kas see kabiin sõidab üles linna?
Me sõidame Casco Viejosse, vanasse linnaossa.
Seal on läbisegi poed ja Boliivia kunstnike ateljeed.
Ostame veel midagi Claudio tsikli tuunimiseks.
Jah.
Vau. See on erakordne, mis?
Esimese asjana märkad, et läbisegi on põlismaalased ja...
KOHALIK PRODUTSENT
Hispaania päritolu inimesed... See on tõeline segu, mis?
Mulle nii meeldib kõvakübar.
Imeline. - See on nii tore, mis?
Tore muusika. Annab kõigile märku. - Eco eficiente.
Naljakas. - Palju parem kui piiks-piiks-piiks.
Kodus laulab jäätiseauto sedasi.
See on väga pehme.
Just sellist asja on Claudio tsikli jaoks vaja.
Sellist. Palju rohkem sellist.
Et ta sõidaks nii.
Ja laama teeb...
Vaata seda!
Issand. See on kuue keelega.
Gracias. Suur tänu. Väga armas. Teil on ilus pood.
Aitäh. - Bueno. Ilus. Aitäh.
See on täitsa tore. Reisimõõtu.
Hea kõlaga.
See on lahe, eks?
Mulle meeldib lilla. Nii hipilik, nagu... - See on nii kohalik.
Äge, eks ole? - Sulle loodud.
See on väga nunnu. Mulle meeldib.
Suur tänu. Aitäh.
Gracias. Tänan teid. See on armas. - Aitäh! Head aega!
Mulle meeldib siin. Vana ja moodsa kultuuri huvitav segu.
Me läheme restorani, mis alustas puudustkannatavate laste koolina.
Ja sestpeale on paljudest õpilastest saanud tippkokad.
Me pole viimased viis nädalat midagi sellist söönud. Ütlen kohe.
Kuidas söök on olnud?
PEAKOKK
Üles-alla, ütleme nii. - Pringles...
Mountain Barid, Snickersid...
Snickersid, jah. - Issand. Olgu.
Me peame teid hästi toitma. - Jah.
See on wira-wira, traditsiooniline Andide ürt.
Meil on väikesed vutimunad.
Me täidame selle ja suitsutame koos wira-wiraga.
See on nagu sõrm...
Näita neile vutimune.
Mulle meeldib detailidele pühendumine. - Jah, see on ilus.
See on üks lahedamaid linnu, kus ma olen kunagi käinud.
Tegelikult teeme koostööd kohalike tootjatega.
Kolm korda aastas sõidame läbi terve Boliivia
ja otsime tooteid, loome tootjatega suhteid.
Vau. Aga kõik on Boliiviast?
Meil on 100% Boliivia tooted.
Vau. - See on tore.
Jah.
Me korjame loodusande Andidest, Amazonasest, Chacost
ja kogume kõik kokku.
Inimesed, kes siin käivad, tahavad näha kogu Boliiviat.
Ja meil on terve Boliivia... Kogu Boliivia on taldrikul. See on eesmärk.
Seda tegin mina ka. Olin kaks aastat nõudepesija 14-16-aastaselt.
Sina oled kokk, mina nõudepesija. Meie suhe on paigas.
Minu arust on selliseid inimesi nii ergutav vaadata.
Ma olen sellistes köökides töötanud
ja olen neis tema moodi nikerdanud. See meeldib mulle.
Sellele tasemele jõudmine võtab aastaid.
See oli eriline koht, sest algul võeti tõrjutud ja vaeseid lapsi
ning õpetati neid süüa tegema, kuni paljudest lastest said ise peakokad
terve maailma köökides. Toit oli väga maitsev.
See oli vaimustavalt hea õhtusöök.
Käsitsi Boliivias tehtud.
Mingit kaubamärki pole, aga ilus.
Kael on väga ilus. Vaadake seda puitu.
Tore, mis?
Ma mõtlesin... Me ostsime selle ja mõtlesin: "Ma ostsin kitarri.
Mida ma nüüd... Kuidas ma selle koju viin?"
Ja siis mõtlesin: "Pistan selle Sprinterisse ja viin autoga koju."
See oli naljakas mõte.
Seda minu poolt te tundma ei õpi
Seda minu poolt ma välja ei näita
Lootusetult, sind armastan lõputult
Lootusetult, sulle annan kõik
Aga sinust ei loobu ma
Ei vea sind alt
Ei lase ma sul kukkuda
Kui tuleb kunagi see hetk
Hea küll.
Võite ära minna või magada nii,
et see on akna või telgi kõrval.
Kui midagi juhtub...
See teeb sellist häält, kui vool katkeb.
Siis tead, kui... - Vastupidi.
Kui ei lae, saate... - Sa oled selline imelaps. Jah.
Mis oleks parem kui...
Me sõidame Titicaca järve äärde ja Copacabanasse.
Aga järv tuleb paadiga ületada ja peame...
Pimedas jääb see seisma ja...
Kas te nägite juba Claudio mootorratta uut kaunistust?
Kriiskav laama.
Claudio, mis arvad?
Uhke. - Tuule käes...
Kui oma Sportsteriga sõidad.
Milline koht! - Ma tean. Pöörane.
Ma ei taha La Pazist lahkuda. Mulle meeldib seal.
Ma tean.
Vaata seda lahedat bussi. - Jah. Nii lahedad.
Näe, kui suur tagaaken. See on vinge, mis?
Tagaaknale on suuri kardinaid vaja. Sa poiss, nii lahe.
Issand, kuidas punnib mäkke, mis?
El Alto on La Pazi naaberlinn.
4267 meetri kõrgusel on see üks planeedi kõrgemaid linnu.
See ei ole loogiline, mis?
See pole loogiline. Oleksime pidanud peateel jätkama.
See oleks viinud meid otse... Aga vahet pole.
Meil on väga pingeline graafik. Püüame Copacabanasse jõuda.
Sealt sõidame praamiga üle Titicaca järve,
aga neil on tavaks, et viimane praam väljub päikeseloojangul.
Me püüame jõuda.
Käsib otse minna. - Minul vasakule ja paremale.
Aina kõrgemale ja kõrgemale ja kõrgemale. See on uskumatu.
Pikk tee üles, mis? Issand. - Üles, üles, üles.
Vau.
See on... Minu oma käsib paremale minna... kogu aeg.
Ma ei tea, kumba uskuda. - Me eksisime ära.
See kurnab meie akusid.
Teine Rivian on meie taga.
Kuhu ta läheb?
Siia?
Tõesti?
See pole... Tule tagasi!
Kindel, et üles?
Nad sõidavad valele poole. Teisele poole tuleb minna. See on valesti.
Ei, seda ma ei taha.
Liiga järsk tee.
David...
Anthony, oota. Ma pööran ümber.
David...
Ma lähen välja.
Lähen välja.
Seal on maantee.
Me peaksime siitkaudu sõitma. Siis... - Ettevaatust, buss on vasakul.
Minust vasakul.
Mul on hirm naha vahel. Ikka veel toibun sellest.
Me pöörasime sinna... Üldse poleks pidanud.
Pidurid alles vahetati välja.
Nad rassisid kella poole neljani hommikul, et pidurid tööle saada.
Mul hakkas hirm. Anthony oli taga kastis ja filmis seal.
Taylor rippus aknast välja.
Ma ei liialda. See oli La Paz tipp, selliste munakivitänavatega.
Ja ma mõtlesin, et issand, kui auto toppama jääb, on asi ants.
See pole nagu... Me oleksime alla langenud.
Mis sest ikka...
Nüüd on uus probleem. Ma pole kunagi nii pikalt hoolega sõitnud.
Mu keskkooli sõiduõpetaja oleks väga uhke.
TITICACA JÄRVE PRAAM
Charley... Kõrgus hakkab nüüd tunda andma.
Jah, ma tean.
TITICACA JÄRV BOLIIVIA
Uskumatu, et jõudsime. Titicaca, maailma kõrgeim järv.
Viimane praam.
Poisid on seal. See oli nii karm sõit.
Neil oli kindlasti raske.
Täiesti suvaline praam. Nii äge!
See on lihtsalt nii... nagu ebaturvaline ja suvaliselt napakas.
Kui näed midagi sellist,
mis on otsekui Heath Robinsoni joonistuste moodi.
Väljas on külm. Külm.
Jah, mind ajab oksele, Charley.
Kui kõrgus mõjub, pole teha midagi.
Tayloril hakkas jälle paha ja Ewan tunneb seda ka.
Läki.
Kutsume arsti.
Ewan, kas on hästi?
Ma olen siin, eks?
Tayloril hakkas kiiresti halb,
aga ka teiste pärast on mure.
KAREN ARST
Ma lootsin, et oled maailma ajaloo kõige tegevusetum arst.
Pole hullu. - Ewanil hakkas halb.
Hästi, vaatame üle. - Ja ma tahan... Ta ei kutsunud sind,
aga oleks tore, kui sa ta üle vaataksid. Hästi, lähme ta juurde.
Ewan?
Tõlkinud Janno Buschmann