Hosszú motorozás felfelé
Huszonegyezer km és 13 ország vár ránk ezen a motoros túrán.
Ushuaiából indulunk, Argentína és Chile között szlalomozunk az Atacama-sivatagig,
majd következik La Paz és a Titicaca-tó,
aztán az Andok mentén elrobogunk Kolumbiáig, átkelünk Panamán,
Közép-Amerikán és Mexikón, hogy 100 nap múlva megérkezzünk Los Angelesbe.
RENDEZŐ - PRODUCER
Felszereljük a fiúkat kamerával,
és mikrofonnal ellátott kamerát teszünk a bukósisakjukra,
hogy felvegyék a motorozást.
Ez egy út? Egek!
RENDEZŐ - PRODUCER
Egy operatőr, Claudio is motoron megy velük.
Russ és én két elektromos autóval kísérjük őket,
a másik operatőrrel, Jimmyvel.
Anthony és Taylor a logisztikában segítenek.
Mi a kocsiból filmezzük őket,
és a határokon találkozunk,
egyébként a motorosok végig magukban lesznek.
VÖRÖS-TÓ BOLÍVIA
Remélem, nem robbantak le odakint, a semmi közepén.
- Maradniuk kellett volna. - Ja.
Hiba volt továbbmenni.
Mi a helyzet?
Sajnos lemerült az aksink.
Hűha! Messze vagyunk még?
- Aha. Még 32 km. - Igen.
Vontatásos töltésre van szükségünk.
- David le fog robbanni. - Igen.
- Vagy lemerül az aksija. - Ja.
Megpróbálják majd a vontatásos töltést ezeken az utakon.
Igen, egyet ide.
Oké.
- Lassan fogunk menni. - Jó.
Ti mentek elöl. Nyilván a Sprinter a második,
én pedig lassan gurulok mögöttetek. Jó?
- Meglátjuk. - Si.
- Igen. - Kösz, fiúk.
Jól van. Próbáljunk meg odajutni!
Ha nem hisztek Istenben, most itt az ideje, hogy higgyetek! Oké?
Igen.
Nincs szemüvegem. Befagyott a szélvédő.
Az a fura ezeken a túrákon, hogy általában jól megy minden.
De ha adódik valami gond, az hirtelen történik.
Semmit sem látok a por miatt.
Már látjuk előttünk a hotel fényeit.
Már csak haza kell érnünk. Értik, mire gondolok?
Mindjárt itt vagytok, Russ. Én épp most értem ide.
Ha nem hoztuk volna be mindkét kocsit, tényleg ott ragadtunk volna.
Itt vagytok, barátom.
Egy hajszálon múlt.
Ez elég durva volt, mi?
Itt legalább vannak töltők,
de nem tudom, mi történt a felfüggesztéssel.
Mindenesetre itt vagyunk. Ez a lényeg.
Por, hideg... őrület.
Itt vagyunk 5000 méteren, és minibár helyett
ez a szaros gyógyszeres szekrény áll itt.
Meg oxigénpalackok.
Ez brutál kemény menet lesz a fiúknak holnap reggel.
Durva lesz Charley-nak 48 km-en keresztül ilyen úton zötykölődni,
és ki tudja, mi jön még.
Ja, ki tudja, mit hoz a holnap. Igaz?
SILOLI-SIVATAG BOLÍVIA
14 756 KILOMÉTER LOS ANGELESIG
Még vagy 100 km-t kell megtennünk az aszfaltos útig.
Ez kicsit több, mint amire számítottunk, de megcsináljuk.
Ki kell ülnünk a motort. Tudod, mire gondolok.
Végig kacsáznunk kell.
Oké. Nagyon homokos az út.
Gyerünk, Charley! Hajrá! Megy ez!
Megcsinálod, Charley! Ó!
Mi volt ez?
Kicsit rám jött a frász a lábam miatt.
Kicsit rossz érzés, tudják, a ripityára tört lábam miatt.
UYUNI SÓMEZŐK SILOLI-SIVATAG
Hallottunk erről a tóról. A helyiek az istenek vérének hívják.
Hihetetlenül piros, igaz?
Azok a flamingók nyilván fehérek, de a tó vize megfesti a tollukat.
Csodaszép ott hátul az a hegy.
Ezeken a túrákon mindig több száz képet készítek a motoromról.
Azta!
Charley egyáltalán nem hozza szóba, pedig elég meghatározó a számára,
hogy a lába mennyire sebezhető a két szörnyű motorbalesete óta.
Összevissza foldozták lemezekkel és titáncsavarokkal.
Ha a motor ráesne a lábára és eltörné,
akkor véglegesen annyi lenne a lábának. Ugye értik?
Ez biztos folyamatosan ott motoszkál a fejében, amikor itt zötykölődik.
Elképesztően belevaló srác, hogy nem...
Mindent belead, nekifeszül és csinálja.
Tisztában van a helyzetével,
de képes legyőzni magát és csak megy előre,
ami nagyon bátor dolog.
Ez a fajta túra egyfelől mámorító.
Tele van élményekkel. Ám ugyanakkor kimerítő is.
Az étkezés, az alvás nem kielégítő.
Veszélyes dolog így motorozni,
ilyen körülmények között.
Ewan nincs hozzászokva a terepmotorozáshoz,
Charley-nak pedig volt pár csúnya balesete,
ami miatt nem tud kiállva motorozni.
Nem motorozik állva,
mert az túlságosan megterhelné a törött csontjait.
Ó, ez itt túl puha.
- Jól van. - Nagyon puha.
- 4420 m-en vagyunk. - Ja, a tengerszint felett.
Oké.
Nézd azt a hegyet! Ez egyszerűen... fenomenális.
Belóg a hajam a szemembe.
Jól van, szépség, gyerünk! Ez az!
Gyerünk, szépségem, itt most felkaptatunk!
Vajon ki ijed meg jobban, te vagy én, amikor ilyen hangokat adsz ki?
Ezt nem szeretem.
Nem szeretem a homokot. Ez nagyon homokos.
Oly közel s mégis oly távol.
Most meg a másik út tűnik jobbnak.
Nem győzhet le. Könnyedén kell fogni a kormányt.
Végig a nyomsávon.
Szemet előre szegezni.
A tekintetünkkel kormányozni a motort.
Át akarok jutni. Át akarok menni oda.
Át fogok menni!
Kicsit, kicsit túl puha...
Úristen, Charley felborult!
Elesett. Felbukott.
Oké.
Nyugi, nem lesz baj!
Jól vagy?
Jól vagy? Megütötted magad?
Csak a bordámat.
Egy kicsit.
Éreztem, hogy kicsit megroppan a bordám.
- Ne! - Nincs baj.
Minden rendben van.
Igen, tudok lélegezni.
- Oké? - Igen.
Oké.
Várj! Átmegyek a te oldaladra, és együtt felemeljük.
Megvagy? Féltem, nehogy beszoruljon alá a lábad.
- Nem szorult. Megvagyok. - Oké.
Egy, két, hár'! Ez az!
- Oké. - Oké?
Ahogy elestem, azon gondolkodtam, mennyire zörög minden.
Lelassítottam,
de kicsit még húztam a gázt,
és csak rontottam a helyzeten.
Hihetetlen. Nehéz ez...
Oké. Nos... elég bénán estem el.
Ideges voltam a lábam miatt. Próbáltam felemelni, nehogy ráessek.
Nézheted otthon a térképeket,
de amíg nem vagy itt a motorral,
addig nem tudhatod, milyen lesz.
Tudtuk, hogy Bolíviában nehéz lesz, de nem gondoltam, hogy ennyire.
Hirtelen olyan kiszolgáltatottnak érzed magad a motoron.
Kocsival könnyebb, mert annak négy kereke van.
Azzal nem olyan veszélyes belehajtani egy homokkal teli gödörbe.
Isten tudja, hol vagyunk,
és még mindig sok kilométer áll előttünk.
Nem vagyok biztos benne, hogy ez a jó út.
Ez az utolsó nehéz szakasz.
Ezt mondjuk nem is lehet útnak nevezni. Ez csak egy nyomsáv.
Egy sima, végtelenbe nyúló nyomvonal.
Ewan és Charley biztos sokat kínlódnak ezen az úton.
Nem szabadott volna a kézifék megjavítása nélkül elindulnom.
Senkit sem láttunk a meleg vizű forrás óta.
- Tényleg a senki földjén járunk. - Ja.
- Majdnem elvesztettem az uralmat fölötte. - Hú!
- Visszaszedtem. - Ez az, bébi.
Már a másik oldalon? Már azt hittem...
Már azt hittem, most te jössz. Tényleg.
Ez Dave lesz.
Helló, fiúk!
Menjetek előre, mi meg...
Kamerázhatok a tetejéről?
Dave, a kézifék!
Atyaég! Dave, a kocsi! A kocsi!
Úristen! Úristen! Dave, vigyázz! Vigyázz!
Dave, vigyázz! Vigyázz!
Úristen! Jól vagy?
Azt hiszem. Nem fog a kézifékem.
Charley!
Gyakorlatilag nem működik a kézifékem. Tegnap éjszaka nekiálltak megjavítani.
Ma reggel béreltem egy autót, de nem hozták meg.
A szerelők nem akartak így elengedni, de nem hallgattam rájuk.
Lényeg, hogy senki sem sérült meg.
Eléggé szédülök.
Ez egy nagyon nagy kő.
Emeljük fel, mert fennakadt rajta!
Ha megemelnénk öt centivel...
- Mi lenne? Kézzel húzzuk ki a követ? - Gyakorlatilag...
Talán ki tudjuk húzni, ha sikerül... eléggé megemelni a kocsit.
Kérdés, hogy nem túl nagy-e a kő.
Mindenféleképpen ki kell ékelnünk azt a két kereket,
- nehogy hátraguruljon. - Igen.
Hadd nézzem, megy-e még feljebb!
Félek, hogy ez az emelő nem fogja elbírni a kocsi súlyát,
és összetörik.
Ijesztő volt nézni, hisz Davidnek nem fog a kézifékje.
Egyszer csak ő már nem volt bent a kocsiban, az meg gurult hátra.
Anthony meg ott ült a kamerával a tetején.
Maxim meg az anyósülésen, és a kocsi gurult hátra.
Kellett egy perc, mire felfogtam, hogy mi történik.
Aztán Dave futni kezdett az ajtó mögött, miközben a kocsi gurult lefelé.
Be akart ugrani, de nem tudott.
- Hé, Mac vagy Charley? - Igen?
Ránéznétek a kőre, hogy...
- Erre? - ...hogy kiszabadult-e végre?
Ha David kocsija így marad,
itt ragadunk a sivatagban.
Úgyhogy mindenki tegye, amit tud!
Szerintem ez a felfüggesztés vagy valami ilyesmi.
- Ez a folyadék honnan jön? - Emeld még, Dave!
Ezt a követ nem fogjuk tudni megmozdítani.
A kerekek szépen ki vannak ékelve.
- Nézd meg! - Ez szép volt.
Ja, folytasd! Emelj rajta még egyet, Mac!
- Ez a szépség hozott el idáig. - Csak nyugodtan!
Gyerünk, bébi!
Nem kell sietni. Türelem!
Ne feszítsd túl! Már elég magasan van.
Ha most ezt kihúzzuk...
ha kimozdítjuk innen, lehet, hogy a kocsi újra rá fog zuhanni.
Ez az emelő nem egy életbiztosítás, úgyhogy csak...
Nem akarjuk, hogy a fejedre essen.
Errefelé húzzuk ki a követ!
Abban bízok, hogy ha 20 centivel odébb tudjuk húzni...
Mac, szerinted ki tudjuk húzni erre?
Talán igazad van.
Talán feljebb tudjuk még emelni.
Emelj rajta még egy fokot! Nézzük meg!
- Oké. - Istenem! Szabad az út!
Szabad, de messze van még az alagút vége.
- Mennyire biztonságos ez az emelő? - Szerintem eléggé.
- Nem tökéletes, de jó. - Jaj ne!
Hé, Mac! Gyere ki alóla!
Erről az oldalról kössük köré a kötelet!
Jól van. Már csinálom is. Oké?
Mac, vigyázz ott a kocsi alatt!
- Várj, ne! Próbáld újra! - Megvan.
- Mindenki maradjon nyugodt! - Csak óvatosan!
Szép lassan!
A francba! Még ott vannak alatta!
Hadd másszak ki!
Oké! Mindenki húzódjon hátrébb a kocsitól!
Várjatok!
Átállok egy sík részre!
- Mac, mássz már ki onnan! - Már nem csöpög.
Szabaddá tesszük a kerekeket!
- Valami leesett. - Igen.
Egy elég nagy alkatrész.
Vetnél egy pillantást erre a nagy fém alkatrészre,
- ami leesett? - Vedd fel! Oké.
Oké, jók vagyunk. Gyerünk, fiúk! Vagy működik, vagy nem.
Ja, ja.
Nem nézett ki jól a kerék. Szerintem nem kéne erőltetnie.
Meg ott van az a fém micsoda is. Ami leesett.
Nos, az ő döntése.
HELYI SZERVEZŐ
Egyelőre senkinek nem esett baja.
- Hosszú út áll még előttünk. - Ja.
Atyaég! Örülök, hogy újra haladunk.
Nem akarok tovább várakozni, haladni akarok.
- Hé! - Szerinted mi lehet ez?
- Ha kiesik a kereke... - Igen.
- Az nagyobb baj lesz. - Pontosan.
Egy perc volt.
Olykor két plusz perccel több időt lehet nyerni.
Értem, Maxim. Nem akarok itt ragadni a sivatagban.
Ha megy a kocsi, akkor menni kell vele.
Ezek mintadarabok, és nem kíméltük őket.
- Értem. - Meglátjuk, mi lesz. Azért kösz!
Oké, megyek utánatok. Bírlak titeket!
Rájött valaki, hogy mi az az alkatrész?
Hogy mire való? Mi a szerepe?
Tutira a felfüggesztés alsó részéhez tartozik.
- Aha. - A másik oldalon.
Lehet, hogy csak egy olajtartály.
- Lehet. Nem? - Nem, nem az.
Ahhoz túl... Olyan volt...
Egy ekkora kocsinak ekkora tartálya van.
Na jó. Igyunk egyet, mielőtt továbbmegyünk!
- Egy kicsit a tegnap esti vizeletemből? - Nagyszerű!
Én tényleg belehugyoztam tegnap este.
Ez egy nagy, lényegesen nagy váltás.
Drámai a különbség az utakat és a túrát illetően.
Nagyobb bajba keveredünk, ha nem érünk oda valahova.
Ha elromlik valami.
Szerintem egy bizonyos idő után ezen a túrán
az ember elfárad ettől.
Plusz különböző jellemek vagyunk.
Sosem éreztem magam még ilyen közel hozzád,
- amit nagyon élvezek. - Igen, ez tök jó.
De olykor kell a távolság az emberek között...
Ez most a szerencsétlen véletlenek összjátéka.
Azt se felejtsd el,
hogy az elmúlt három napban végig 4570 m magasan voltunk!
Igen.
4572 MÉTER
Egyenletes tempóban jönnek mögöttünk.
Mi legyen?
Menjetek tovább! Mindjárt besötétedik.
Rendben.
Nekiütköztünk egy nagy kőnek. A vezető felőli oldalon fennakadt az alja.
SZERELŐKKEL BESZÉL
Egy masszív kő. Összetörte a villacsontot.
Elkezdett szivárogni a folyadék.
Azt mondod, iktassam ki a szivattyút?
Négy szürke vezeték. Egy csokorban. Egyszerűen húzzam ki?
Oké, kösz, Pete.
Ez már majdnem olyan jó, mint az aszfalt.
Ez már az út?
Úristen!
Ez most komoly?
Ez csodás!
- Most legszívesebben elsírnám magam. - Atyaúristen!
Ez kifejezetten sima az előzőhöz képest.
Nézd meg az eget! Azta!
Imádom. Egyszerűen imádom.
Kitűnően érzem magam.
Csodálatos.
Kicsit késésben vagyunk,
de örülök, hogy tudtunk segíteni Davidnek kihúzni a követ.
Szép menet volt a mai, de még el kell jutnunk éjszaka Uyuniig.
Kicsit álomszerű volt:
a hosszú motorozás, a sómezők a holdfényben,
és a makulátlanul fehér hotel.
Kedves volt tőlük, hogy tölthettünk éjszaka.
- A töltő? - Itt van, rögtön erre.
- Ez? - Igen.
Helló, láma!
LÁMA
Olyan puha.
Egy nap pulóver lesz belőled.
Mit mondtál?
Hogy pulóver lesz belőle. Ugyanúgy nyírják őket, mint a juhokat.
Olyan puha.
Úgy látom, itt van pár barátom.
Ez volt az eddigi legfrenetikusabb, legrendkívülibb három napunk.
Amint aszfaltot éreztünk...
VIDEONAPLÓ
...alattunk...
Mentünk vagy 180-nal. Olyan jó volt végre száguldani.
Ha ezt jól megnézik, lényegében az egész sótéglákból épült fel.
Pontosan.
Úristen! Mit műveltek azzal a kocsival?
Jó kérdés.
Honnan van ennyi szerszámotok?
RIVIAN GYÁR SZERELŐJE
- Improvizálunk. - Aha.
- Ja, pontosan. - Kénytelenek vagytok.
- Alkalmazkodunk. - Teszitek, amit tudtok.
David autója nekigurult egy... Volt ott egy hatalmas kő.
Igen.
- És ez a rész itt megsérült. - Ja, nyilván.
Az micsoda?
- Ebben volt a plusz hidraulikaolaj. - Igen.
Pont itt.
Charley? Ez egy tartály. Köszönöm.
- Tartály? - Igen.
- Ez. - Igen, az.
Nincs unalmas nap.
Mindig történik valami. Így van.
A dzsipek hamarosan elkészülnek.
Ma szép kis menet vár ránk,
de előbb megnézzük a sómezőket.
UYUNI SÓMEZŐK BOLÍVIA
A pokolba, milyen végtelen!
Ez a világ legnagyobb sómezője itt, Uyuni közelében, Bolíviában.
Csodaszép.
Micsoda hely!
Lélegzetelállító: olyan, mint a bőr, igaz?
- Igen, mint az elefántbőr. - Aha.
Az év bizonyos időszakaiban, amikor esik itt az eső,
hónapokon át, ezek tavakká duzzadnak.
Ez a világ leghatalmasabb tükre.
Ha elég messzire behatolsz,
azt mondják, onnan semmit sem látsz. Simán eltévedhetsz.
- Összezavarodsz. - Teljesen.
Azt mondják, onnan még a horizontot sem látod, csak a sót mindenfelé,
és fogalmad sincs, merről jöttél, vagy hogy merre kell menned.
Többen haltak már meg itt.
Rendkívül veszélyes, de hihetetlenül szép.
Itt vagyunk a Bolíviai-fennsík kellős közepén.
Még mindig 3660 m-en.
3657 MÉTER
Jó volt ez a három nap,
annak ellenére, hogy voltak nagyon nehéz pillanatok.
Nem vagyok túramotoros. Én ilyen utakon szeretek menni.
Én inkább... országúti motoros vagyok.
Olykor kimegyek egy-egy versenypályára, de nem sűrűn.
Nem lételemem a száguldás.
Inkább utazni szeretek motorral, eljutni A-ból B-be, és...
Az ilyen utakon érzem otthon magam.
Ezek a motorok hihetetlenül jók.
Ezek a Harley-k nagyon jól bizonyítottak.
Pedig vadiújak.
Még nem kezdték el a gyártásukat, csupán mintadarabok.
Ezekkel az elektromos motorokkal utazni Tűzföldtől Los Angelesig:
micsoda nagyszerű dolog lenne, ha sikerülne végigcsinálnunk velük a túrát.
És a Harley csapata mindenben segít.
Büszke vagyok rá, hogy Harley-tesztmotoros lehetek. Beírom az önéletrajzomba.
Most meglátogatjuk az UNICEF-et.
Szeretek velük dolgozni. Nagyra tartom a munkájukat.
Rendkívül fontos, amit csinálnak.
Mindig is megtiszteltetés volt együttműködni velük.
Az UNICEF a bolíviai kormánnyal együtt elérte,
hogy olyan iskolákat hozzanak létre,
amelyekben az őslakosok a saját nyelvükön tanulhatnak,
a spanyol nyelvű oktatás mellett,
és tanulhatnak a saját kultúrájukról, ami korábban nem volt így.
- Helló! Sosem futunk be a vártnál előbb. - El sem hiszem!
Sikerült! Túlélték.
Itt biztosítjuk az oktatást
a távol élő őslakosok gyermekeinek,
ezekben az Isten háta mögötti iskolákban.
Vannak, akik több órát gyalogolnak az otthonuk és az iskola között.
Megdöbbentő látni, hogy mekkora távolságokat tesznek meg.
Milyen volt a kecsua gyerekek helyzete, mielőtt ez az iskola megépült?
A bolíviai nép 43%-a őslakos.
Harminc évvel ezelőtt nem volt megengedett ilyet viselni.
Az ország megfeledkezett az őslakosokról, mintha nem is léteznének.
1990-ben az UNICEF nyolc iskolával kezdte el itt a működését:
bevezették a kétnyelvű és az interkulturális oktatást.
Az őslakos gyerekeket az anyanyelvükön oktatták,
a saját kultúrájuk ismereteire alapozva.
CHALLAMAYU ISKOLA BOLÍVIA
Ez az őslakos kecsua közösség az iskola köré szerveződött.
Ezt tíz éve építették.
Helló, sziasztok!
Helló! ¿Cómo estás? Szia! Hogy vagy?
- Helló! - Szia!
Mi?
- Gracias. - Bienvenido! Isten hozott!
- Örvendek. - Isten hozott!
- Ó, erre. - Állj meg ott!
Helló! Igen.
Oké. Igen. Ez tetszik.
Nagyon köszönöm.
Ezt!
Ez a táncot jelenti! A táncot!
Nagyon ügyes!
Négy, öt, hat, hét, nyolc, kilenc, tíz.
Most a helybéliek nyelvén beszélnek?
- Igen. Kecsua nyelven. - Igen.
Olyan megható, ahogy kecsua nyelven tanulják
az itteni növények és virágok neveit.
"Gyökér."
- Hány éves vagyok? - Igen.
Negyvennyolc. Hogy mersz ilyet kérdezni?
Mit csinálsz?
Színész vagyok.
Milyen filmekben szerepelsz?
Látta valamelyikőtök aTrainspottingot?
Nem. Látta valaki...
Látta valaki a Csillagok háborúját?
A Csillagok háborúját?
Sí? Nem? Talán még nem.
És a Barátom, Róbert Gidát?
- A Micimackót? - Nem hiszem.
Az ügynökömet akarom! Az ügynökömet!
Egyik filmemet sem látta egyikük sem.
Igen. Néhány anyuka.
- Micsoda sapkák! - Nagyon menő.
Több réteg színes anyag, és kész a tuti sapka.
Tud valaki kötni ebben az osztályban?
Én, én, én!
- Szóval mindenki! - Tyűha!
- Ez az én pillanatom! - Igen, ez a te pillanatod, Ewan.
A mindenit! Ezt nézd! Ti aztán tényleg tudtok kötni!
Ezt a mintázatot figyeld!
Ez most komoly? Ezt te kötötted?
Ezt nézd! Ez nagyon bonyolult.
Könnyű. Csak a kezedet kell mozgatnod.
Ezek a gyerekek megőrzik a kultúrájukat
a kézműves mesterségek által.
Ezt a kötött sapkát chullónak hívják.
Tükrözi a gyerekek gyökereit és a természettel való kapcsolatukat.
Igen, bonyolult. Megpróbáltam.
Nehéz, mert ez szálasanyag, nem gyapjú.
Szoknya van rajta.
Nincs szakállad.
Itt még nincs. Ezt viseljük. Úgy hívják, hogy kilt.
Nem hiszem.
De, ez a szoknyája.
Ilyen zoknit viselünk hozzá.
- Nem hiszem. - Sí?
Minden család más színűt visel.
Charley!
Oké.
Ó, barátom!
Nem bírt el a szék.
Köszönjük, hogy eljöttek Bolíviába.
Számunkra a megtiszteltetés. Örülünk.
Köszönjük, hogy ellátogattak az iskolánkba.
Köszönjük, hogy Bolíviát választották és eljöttek.
- Gyönyörű ez a hely. - Örömünkre szolgált.
Ez nagyon jó volt.
Atyaég, milyen cukik és milyen viccesek voltak a gyerekek,
és micsoda műsort adtak elő nekünk!
Milyen jó hatással van rájuk,
hogy a spanyol mellett a saját ősi nyelvükön tanulhatnak!
És ott hever a világ a lábuk előtt.
Szó szerint, mivel 4600 m magasban élnek.
Tényleg a lábuk előtt hever a világ.
Ott egy kocsi!
La Paz.
Íme La Paz. Eljutottunk idáig, Charley.
Most gurulunk be La Pazba, ebbe a sűrűn lakott városba,
ahol megtalálták a helyes egyensúlyt a modern és az őshonos kultúra között.
Már nagyon kíváncsi vagyok rá!
Ez hihetetlen. Csodás!
Nagyszerű ötlet, mert...
Nem a földön megy, nem szennyezi a környezetet,
és helytakarékos.
Az időről nem is beszélve!
Egy ilyen nagy és zsúfolt városban is, mint ez, könnyű megtalálni.
Igen.
Mondjuk azok, akiknek itt van lakásuk,
nem örülhetnek az ablakuk előtt kétpercenként elhúzó kabinoknak.
Felkészültetek a tömegközlekedésre?
No és hova megyünk?
Itt mindig kapkodjuk a levegőt.
- La Paz. - La Paz, itt vagyunk.
A mindenit! Nem kapok levegőt.
Tudom. Tetszik.
Egy kabinos felvonón ülünk.
- Látod? - Micsoda kilátás!
Ez a kabinos felvonó visz fel a város tetejére?
Casco Viejo, a régi városnegyed felé tartunk.
Mindenféle bolt van itt, a helyiek kézműves termékeivel is.
Vegyünk még pár kütyüt Claudio motorjára!
Jó.
Hűha! Ez álomszép, igaz?
Ami elsőre szemet szúr az embernek, az a sokféle őslakos.
HELYI SZERVEZŐ
A spanyol és különféle eredetű emberek keveréke.
Nagyon szeretem a keménykalapokat.
- Elképesztő. - Zseniális, nem?
Milyen kellemes zene. Erről mindenki tudja, merre járnak.
Eco eficiente.
Vicces.
Kicsit jobb, mint a "bíp, bíp, bíp".
Nálunk a jégkrémesnek van ilyen zenéje.
Nagyon puha.
Nézd csak, ilyen kell Claudio motorjára!
Vagy ilyen. Sok ilyen.
És amikor így megy a motorral,
akkor a lámák: "Á!"
Idenézz!
Atyaég! Ennek is hat húrja van.
Gracias. Köszönjük. Nagyon jó. Kedves bolt.
- Köszönöm. - Bueno. Szép. Köszönjük.
Ez de jó! Kicsi, utazáshoz megfelelő.
Szép hangja van.
Jó, ugye?
Azt hiszem, a lila jobban tetszik. Az olyan hippis. Olyan...
Tipikusan itteni.
- Menő, igaz? - Illik hozzád.
Nagyon király. Tetszik.
Köszönöm szépen.
- Gracias. Köszi. Nagyon klassz. - Köszönjük. Viszlát!
Tetszik ez a hely: a hagyományos és a modern kultúra érdekes keveréke.
Egy olyan vendéglőbe tartunk, ahol hátrányos helyzetű fiatalok tanulnak.
Az étterem fennállása óta számos tanulójából lett már mesterszakács.
Elárulom, hogy ez kicsit sem hasonlít arra, amit az elmúlt öt hétben ettünk.
Miket ettek?
FŐSZAKÁCS
- Elég változó minőségű kajákat. - Pringles,
csoki, Snickers...
- Snickers, igen. - Atyaég! Oké.
- Valami jó ételre vágynak. - Igen.
Ez a wira-wira, az Andok vidékének hagyományos fűszere.
Ezek apró fürjtojások.
Ezzel megtöltjük, és a wira-wirával együtt megfüstöljük.
Egyujjnyi...
Megmutatnád nekik a fürjtojásokat?
Tetszik, hogy minden részletre odafigyelnek.
Igen, csodás.
Ez az egyik legkirályabb város,
ahol eddig jártam.
Mi leginkább maguktól a termelőktől vásárolunk.
Évente háromszor körbeutazzuk Bolíviát,
hogy beszerezzük ezeket az alapanyagokat és beszéljünk a termelőkkel.
Hűha! Itt minden bolíviai?
Kizárólag bolíviai alapanyagokkal dolgozunk.
- Tyűha! - Ez nagyszerű.
Igen.
Elmegyünk az Andok, az Amazonas és a Chaco vidékére,
és mindent begyűjtünk.
Akik eljönnek ide, egész Bolíviára kíváncsiak,
mi pedig tálaljuk nekik egész Bolívia összes ízét.
Ez az alapötlet.
Én is ezt csináltam. Két éven át tányért mosogattam 14, 15, 16 éves koromban.
Te vagy a szakács, én a mosogatófiú. A mi kapcsolatunk így működik.
Olyan pezsdítő élmény ilyen embereket látni.
Én is sokáig dolgoztam ilyen helyen.
Nekem is ilyen aprólékos munkát kellett végeznem, mint neki, és szerettem.
Jó pár év tanulás után jut el valaki idáig.
Különleges hely:
hátrányos helyzetű, szegény gyerekek felkarolásával indult,
megtanították őket főzni,
és közülük sokan kivívták maguknak az elismerést
szerte a világon.
Nagyon finom volt minden.
Rendkívüli, finom vacsora volt.
Kézzel készítették itt, Bolíviában,
nincs rajta márkajelzés, de csodálatos.
Nagyon szép a nyaka. Nézzék meg ezt a fát!
Ugye, hogy szép?
Miután megvettem, azt gondoltam:
"Vettem egy gitárt.
Oké, de mégis hogyan viszem haza?"
Aztán arra gondoltam:
"Hisz csak bedobom a Sprinterbe, és megyünk is."
Vicces gondolat.
Ezt a részemet sosem fogod megismerni
Ezt a részemet sosem fogom megmutatni
Reménytelenül, szeretni foglak végtelenül
Reménytelenül, mindent megadok majd neked
De nem foglak feladni
Nem foglak cserben hagyni
És nem engedlek leesni
Ha eljönne a pillanat
Jól van.
Nyugodtan elmehetsz, aludhatsz, ha ez ott van
az ablakod vagy a sátrad mellett.
- Aha. - Ha történik valami...
Ezt csinálja, ha elmegy az áram.
- Úgyhogy tudod, ha... - Ó, értem.
Ha nem tölt, akkor te...
Jézusom, milyen kis zseni vagy! Igen.
Mi lehetne jobb, mint...
a Titicaca-tó felé menet megállni Copacabanában.
De van ott egy kompkikötő,
és nekünk muszáj...
Sötétedéskor leállnak, úgyhogy...
Látták már Claudio új motordíszét?
A sikító láma.
Mit szólsz hozzá?
Lenyűgöző.
Így ordít a szélben: "Á!", ahogy mész a Sportstereddel.
- Micsoda hely! - Igen. Őrületes.
Nem akarok elmenni innen. Nagyon megszerettem La Pazt.
Tudom.
Idenézz! Micsoda király busz.
Ja. Őrült jó.
Mekkora a hátsó ablaka! Eszméletlen, igaz?
Méretes függöny kell hozzá!
Ember, ez brutál jó.
Atyaég, és felküzdi magát a hegyre, mi?
El Alto városa La Paz mellett van.
4270 m-es magasságával a föld egyik legmagasabban lévő városa.
4267 MÉTER
Nincs túl sok értelme, nem?
Semmi értelme. Simán maradhattunk volna azon az úton.
Az egyenesen felvitt volna...
Mindegy, lényegtelen.
Nagyon szorít az idő. El akarunk jutni Copacabanáig.
Ott van egy komp, ami átvisz a Titicaca-tavon,
de a szabályzatuk szerint...
akkor indítják az utolsó kompot, amikor lemegy a nap.
És azt el kell érnünk.
Az enyém szerint egyenesen.
Az enyémen élesen balra, majd jobbra.
Csak megyünk egyre feljebb és feljebb. Hihetetlen.
Hosszú motorozás felfelé, nem? Atyaég!
Fel az égbe.
Azta!
Ez...
Az enyém azt mutatja, hogy jobbra... egyfolytában.
Nem tudom, melyik az.
Szerintem eltévedtünk.
Ez felzabálja az aksinkat.
Itt van mögöttünk a másik Rivian dzsip.
Most meg hova megy?
Itt fel?
Ez komoly?
Felmegy, jaj ne! Gyere vissza!
Tényleg fel akarsz itt menni?
Rossz felé mentek.
Szerintem másfelé kell mennünk. Nem hiszem, hogy ez a jó irány.
Én nem akarok erre menni.
Ez túl meredek.
David!
Anthony, maradj ott hátul! Visszafordulok.
David!
Kimászok innen.
Kimászok.
Ó, ott van a főút.
Végig akarunk itt menni.
- Vigyázz! Balról busz! - És aztán...
Balra.
Totál be vagyok tojva. Még mindig nem stresszelek, srácok.
Felmentünk azon az úton... Nem szabadott volna felmennem.
Épp hogy megjavították a fékünket.
Hajnali 3.30-ig dolgoztak rajta a srácok, hogy működjön.
Teljesen beparáztam.
Anthony ott kamerázott hátul a platón.
Taylor meg az ablakban lógott.
Nem túlzok, ez itt La Paz, a legeslegtetején,
plusz azok a macskakövek.
"Úristen, ha most lefullad a kocsi, akkor nekünk annyi" - gondoltam.
Úgy értem... szó szerint lezuhantunk volna a mélybe.
Na mindegy...
Most erre kell koncentrálnom.
Sosem fogtam még így a kormányt.
Az egykori oktatóm most biztos büszke lenne rám.
TITICACA-TÓ: KOMP
Charley... Kezdem érezni, milyen magasan vagyunk.
Igen, tudom.
TITICACA-TÓ BOLÍVIA
Hihetetlen, hogy sikerült.
Ez a tó a világ egyik legmagasabban fekvő tava.
Az utolsó komp.
A fiúk ott vannak. Ez elég húzós volt.
Lefogadom, hogy kínlódtak.
Teljesen random komp. Imádom!
Kicsit sem biztonságos, és őrült módon random ez az egész.
Hihetetlen, hogy manapság még létezik ilyen,
ami ennyire random. Olyan, mintha önmaga karikatúrája lenne.
Hideg van. Hideg.
Tényleg kezdek rosszul lenni, Charley.
A hegyibetegség egyszer csak kiüt és kész.
Taylor megint kínlódik, és szerintem már Ewan is rosszul van.
Menjünk!
Hívjuk a dokit!
Ewan, jól vagy?
Veled vagyok, oké?
Tayloron gyorsan eluralkodik a betegség,
de nem csak miatta aggódom.
ORVOS
Reméltem, hogy maga a legkevésbé elfoglalt orvos az egész világon.
- Ne aggódjon! - Ewan rosszul van.
- Oké, megvizsgálom. - És... ő nem akart orvost hívni,
de szeretném, ha lejönne és megvizsgálná.
Jól van, menjünk!
Ewan?
A feliratot fordította: Dobosiné Rizmayer Rita