Įveiksime virš 20 000 km, aplankysime 13 šalių.
Nuo Ušuajos per Argentiną ir Čilę, per Atakamos dykumą,
La Pasą, Titikakos ežerą,
Andus į Kolumbiją, per Panamą,
Centrinę Ameriką ir Meksiką, po 100 dienų atvyksime į Los Andželą.
RASAS MALKINAS REŽISIERIUS, PRODIUSERIS
Vyrukai turės vaizdo kameras,
taip pat jų šalmuose bus įrengtos kameros su mikrofonais,
kad galėtų filmuoti kelyje.
Ir tai vadinasi kelias? Dieve mano!
DEIVIDAS ALEKSEINJANAS REŽISIERIUS, PRODIUSERIS
Su jais važiuos trečias motociklas,
kurį vairuos Klaudijus, mūsų operatorius.
Be to, mudu su Rasu keliausime dviem elektriniais pikapais
su operatoriumi Džimiu,
Entoniu ir Teiloru, kurie padės su logistika.
Mes filmuosim vyrus iš visureigių,
susitikdami su jais pasieniuose,
bet iš principo motociklai keliaus vieni.
KOLORADOS ĮLANKA BOLIVIJA
Tikiuosi, jie neįstrigo velniai žino kur.
- Verčiau būtų likę su mumis. - Taip.
Nereikėjo išvažiuoti.
Kaip sekasi, bičiuliai?
Deja, mūsų baterija nusėdo.
O dar daug liko važiuoti?
- Taip. Dar 32 km. - Taip.
Mus būtinai reikia įkrauti tempiant.
- Deivido automobilis suges. - Taip.
- Arba baigsis degalai. - Arba baterija.
Jie pamėgins jį tempti per tokius kelius.
Taip, vienas čia.
Gerai.
- Viską darysim labai lėtai. - Taip.
Tu važiuok priekyje. Antrasis, žinoma, važiuos „Sprinter“,
o aš lėtai riedėsiu iš paskos. Gerai?
- Pažiūrėsim, kas išeis. - Si.
- Taip. - Ačiū, bičiuliai.
Gerai. Pamėginkim nuvažiuoti iki ten.
Net jei esat bedieviai, šiąnakt pasimelskit. Gerai?
Taip.
Neturiu akinių. Mano priekinis stiklas apšalęs.
Įdomu, kad šiose kelionėse viskas paprastai klostosi gerai.
O jei iškyla kokia bėda, ji iškyla labai staiga.
Per tas dulkes nieko nematau.
Tačiau priekyje matome viešbučio šviesas.
Manau, turime nuvažiuoti. Suprantat, apie ką aš?
Tau liko tiek nedaug, Rasai. Aš jau atvažiavau.
Jei nebūtume sugebėję atgabenti abiejų automobilių,
būtume turėję bėdos.
Pavyko, bičiuli. Atvažiavai.
Per Marytės plauką.
Na ir kelionė, ką?
Bent jau pasiekėme įkroviklius,
tik man įdomu, kas nutiko tai pakabai.
Bet, svarbu, kad atvažiavom. Tai - svarbiausia.
Dulkės, šaltis... beprotybė.
Esi 5 km aukštyje, ir vietoje minibaro
randi suknistą vaistų spintelę.
Suprantat? Deguonies balionai.
Rytoj ryte vyrukams teks važiuoti sudėtingu keliu.
Čarlis sėdės ant motociklo ir važiuos skalbimo lenta 48 km,
ir štai kas jo lauks.
Taip, niekas nežino, kas laukia rytoj. Tiesa?
SILOLIO DYKUMA BOLIVIJA
14 756 KM IKI LOS ANDŽELO
Liko 96 km tokio kelio, ir turėtume pasiekti asfaltą.
Truputį sunkiau, nei tikėjomės, bet nuvažiuosim.
Turime važiuoti savo tempu, ir tiek, suprantat?
Važiuoti zigzagais.
Gerai. Kiek daug smėlio.
Nagi, Čarli. Viskas gerai.
Viskas gerai, Čarli.
Kas čia buvo?
Truputį bijau dėl savo kojų.
Jaučiuosi truputį, na, supranti. Jos gi visiškai sumaitotos.
UJŪNIO DRUSKŲ LYGUMOS SILOLIO DYKUMA
Esame girdėję apie tą ežerą. Vietiniai jį vadina dievų krauju.
Neįtikėtinai raudona, tiesa?
Tie flamingai turbūt yra balti,
tik vėliau jų plunksnos nusidažo nuo ežero vandens.
Koks gražus tas kalnas.
Aš keliauju,
o po to grįžtu namo su šimtais savo motociklo nuotraukų.
Nieko sau.
Svarbiausia, kad Čarlis niekad apie tai nekalba,
tačiau jo kojos tokios pažeidžiamos, nes jis patyrė dvi didžiules avarijas,
tad jo kojose pilna strypų ir titano varžtų bei veržlių ir...
Jei motociklas užkristų jam ant kojos ir ją sulauž...
Jis gali netekti kojos. Suprantat?
Jis turbūt nuolat apie tai galvoja,
kai važiuoja.
Jis yra neįtikėtinai drąsus, kad...
Jis tiesiog ima ir daro.
Jis jaučia,
tačiau gali nugalėti tą skausmą ir judėti į priekį,
ir tai - labai drąsu.
Toks keliavimo būdas tam tikra prasme įkvepia.
Be to, labai smagu taip keliauti. Tačiau kartu ir labai sunku.
Žmonės normaliai neišsimiega. Prastokai maitinasi.
Tad važiuoti motociklu - pavojinga,
kai taip jautiesi.
Evanas dažniausiai nevažinėja bekele.
Čarlis yra patekęs į kelias rimtas avarijas,
tad važiuoti stovėdamas nelabai gali.
Jis nevažiuoja stovėdamas,
nes tada jo lūžusiems kaulams tenka didžiulis krūvis.
Kaip čia minkšta.
- Viskas gerai. - Labai minkštas smėlis.
- 4,4 km. - Aukštis. Taip.
Gerai.
Pažvelk į tą kalną! Tiesiog... kaip iš Biblijos.
Plaukai užkrito man ant akių.
Nagi, mažuli. Nagi. Štai taip.
Nagi, mažuli. Nagi, važiuok!
Nežinau, kas baisiau, kai tu ar aš leidžia tokius garsus.
Man labai nepatinka.
Man nepatinka smėlis. Čia tiek daug smėlio.
Taip arti, bet kartu labai toli.
Dabar tas kitas kelias atrodo geresnis.
Visur blogai. Rankas laisviau.
Tiesiog važiuok.
Žiūrėk į priekį.
Vairuok motociklą akimis.
Noriu būti ten. Noriu važiuoti ten.
Nuvažiuosiu ten!
Truputį minkšta...
O, Jėzau. Gerai, Čarlis nukrito.
Gerai, jis nukrito. Nukrito.
Gerai.
Viskas gerai.
Tu sveikas?
Tu sveikas? Nesusižeidei?
Ne, tik šonkaulį.
Truputį.
Jaučiau, kaip truputį trakštelėjo mano šonkaulis.
- Ne. - Bet viskas gerai.
Viskas gerai. Manau, man viskas gerai.
Taip, galiu kvėpuoti.
- Gerai? - Taip.
Gerai.
Palauk. Pereisiu į tavo pusę, ir mes abu pakelsime.
Tu sveikas? Pamaniau... Išsigandau, kad tavo koja įstrigo.
- Ne. Aš stoviu. - Gerai.
Vienas, du, trys. Viskas.
- Gerai. - Gerai?
Krisdamas galvojau, kaip viskas darda.
Sulėtinau, bet...
bet droselis dar buvo truputį pravertas,
tad nuo to tapo tik blogiau.
Taip, neįtikėtina. Sunku...
Gerai. Nukritau... kvailai.
Taip jaudinausi dėl savo kojų, jog norėjau patraukti.
Sėdėdamas namuose gali kiek nori apžiūrinėti žemėlapius,
bet kol neatsisėsi ant motociklo tokiame gamtovaizdyje,
nesuprasi, kaip viskas bus iš tiesų.
Žinojome, kad Bolivija gali pareikalauti jėgų,
tačiau neįsivaizdavau, kad bus taip sunku.
Staiga ant motociklo pasijauti labai pažeidžiamas.
Automobilyje viskas žymiai paprasčiau, nes jis turi keturis ratus.
Todėl nėra taip baisu įvažiuoti į gilų smėlį.
Esame Dievas žino, kur,
ir mūsų laukia dar ilgas kelio gabalas.
Nežinau, koks kelias laukia priekyje.
Paskutinis gabalas tikrai sudėtingo kelio...
Yra bekelė. Kelio išvis nebus. Tik provėžos.
Net jei ir provėžos, jos neaiškios.
Neabejoju, kad Evanas su Čarliu vargsta su tomis provėžomis.
Bet nereikėjo išvažiuoti, nesusitaisius rankinio stabdžio.
Nesutikome nė vieno žmogaus nuo tos karštos versmės.
- Mes - visiškoje dykynėje, bičiuli. - Taip.
- Taip, praradau kontrolę. Vos atgavau. - Nieko sau.
- Tačiau suvaldžiau. - Suvaldei, taip.
Šast į kitą pusę. Buvo...
Galvojau, nukrisi. Tikrai.
Čia turbūt Deivas.
Sveiki, bičiuliai.
Gal jūs važiuokite į priekį, o mes...
Galime filmuoti nuo viršaus ar negalime?
Deivai, rankinis stabdis.
O Dieve. Deivai, automobilis. Automobilis.
O Dieve. Deivai, atsargiai! Atsargiai!
Deivai, atsargiai! Atsargiai!
Dieve mano. Tu sveikas?
Turbūt. Sugedo rankinis stabdis.
Čarli.
Stabdžių praktiškai nėra. Ir aš... Vakar vakare nuvežėme patikrinti.
Šįryt išsinuomojau automobilį, tačiau jo nepristatė.
„Rivian“ atstovai liepė su juo šiandien nevažiuoti. Žinoma, nepaklausiau.
Svarbiausia, kad niekas nenukentėjo.
Man svaigsta galva.
Tikrai labai labai didelis akmuo.
Pakelkime domkratu, nes jis už jo užsikabino.
Manau, jei pakelsime 5 cm...
- Kas tada? Ištrauksim akmenį rankomis? - Iš tiesų, ar ne? Na...
Galbūt patrauksime akmenį, jei pakankamai... pakelsime.
Taip, tik įdomu, kokio dydžio tas akmuo.
Tačiau reikia į kažką atremti tuos du ratus,
- kad jis ir vėl nenuriedėtų atgal. - Taip.
Leiskit man pažiūrėti, ar... Pažiūrėsiu, ar galiu pakelti aukščiau.
Bijau, kad jis neatlaikys svorio
ir tiesiog... nukris.
Buvo baisu žiūrėti, nes Deivido automobilyje sugedo rankinis.
Ir staiga... Automobilyje jo nebuvo. Automobilis ėmė riedėti atbulas.
Entonis sėdėjo ant stogo su kamera.
Maksimas sėdėjo priekinėje sėdynėje, o automobilis riedėjo atbulas.
Sekundę užtrukau, kol susigaudžiau, kas vyksta.
Tada Deivas ėmė lipti pro duris, nors automobilis
riedėjo į pakalnę. Bet jis neįlipo.
- Ei, Makai arba Čarli? - Taip?
Gal pažiūrėtumėt, ar šitas akmuo...
- Šis akmuo? - ...ar ten yra tarpelis?
Jei Deivido automobilis nepajudės,
jie visi įstrigs dykumoje.
Tad reikia visų pagalbos.
Manau, bėda su pakaba ar panašiai.
- Ten kažkoks skystis pakaboje? - Pirmyn, Deivai.
Nemanau, kad pajudinsim tą akmenį.
Visos padangos gražiai įstrigusios.
- Tik pažiūrėkit... - Buvo gražu.
Taip, pirmyn. Dar. Pakelk dar truputį, jei gali, Makai.
- Čia - mano mažulė. Ji mane čia atgabeno. - Neskubėk.
Nagi, mažule.
Neskubėk. Ramiai.
Taip, Deivai, nepersistenk. Esame aukštai.
Jei dabar jį ištrauksim...
Jei jį ištrauksim, automobilis gali vėl užkristi ant akmens.
Domkratas gali neapsaugoti, tad būk... taip, būk labai...
Nenorėtume, kad jis užkristų tau ant galvos.
Turime patraukti akmenį į tą pusę.
Taip, į tą pusę. Tikiuosi, kad jei pajudinsim jį 20 cm...
Pasakyk man, Makai. Kaip manai, galim jį patraukti?
Gal tu ir teisus.
Na, dar galime truputėlį kilstelėti.
Pakelkim per vieną padalą. Pažiūrėkim, kas bus.
- Gerai. - Dieve mano! Atsilaisvino!
Viskas. Bet tai dar ne viskas.
- Domkratas tvirtai stovi? Viskas gerai? - Sakyčiau, neblogai.
- Ne puikiai. Bet neblogai. - Nelabai.
Ei, Makai. Nebūk apačioje.
Virvę aplink akmenį turime apsukti pro tą pusę.
Žinoma. Tuojau tą padarysiu. Gerai?
Makai, būk atsargus.
- Palaukit, ne. Ei. Dar kartą. - Mes laikom. Laikom.
- Visi, ne... ramiai ir užtikrintai. - Neskubėkit.
Neskubėkit.
O, šūdas. Apačioje - žmonių galvos.
Gerai, leiskit man išlįsti.
Ei! Gerai, visi, atsitraukite nuo automobilio, gerai?
Palaukit...
Atsitraukit. Leiskit nustumti į lygų plotą.
- Makai, prašau, lįsk iš ten. - Bet jis jau nebevarva.
Išimsime akmenis iš po ratų.
- Kažkas dar nukrito. - Taip.
Nukrito gana didelis daiktas.
Deivai, gal nori pažiūrėti į tą didelį metalo gabalą,
- gulintį ant žemės? - Pakelk. Gerai.
Taip, viskas gerai. Ką gi, bičiuliai. Arba važiuos, arba ne.
Aha.
Ratas atrodė prastokai. Nemanau, kad reiktų važiuoti.
Juk dar tas... tas didžiulis metalo gabalas. Jis iškrito.
Bet, klausykit, tegul jis nusprendžia.
MAKSIMAS VIETOS PRODIUSERIS
Nes dabar visi dar esame sveiki ir gyvi.
- Mūsų laukia ilgas kelias. - Taip.
Dieve mano. Esu laimingas, kad riedame.
Nebenoriu laukti. Noriu važiuoti.
- Ei... - Kaip manai, kas gali nutikti?
- Taigi, jei jis pames ratą, mes... - Taip.
- Dar labiau sugadinsim automobilį. - Rimtai sugadinsim.
Minutėlę važiavo.
Taip, kartais dvi papildomos minutės gali sutaupyti daugybę laiko.
Suprantu. Suprantu, Maksimai. Nenoriu likti dykumoje.
Kai automobilis važiuoja, reikia važiuoti.
Jie - tik prototipai, mes ir taip juos labai kankinam.
- Suprantu, bičiuli. - Pažiūrėkim. Aš tave myliu.
Taip, važiuosiu iš paskos. Ir aš tave myliu, bičiuli.
Kas nors išsiaiškinot, iš kur ta dalis?
Kur ji buvo? Ir kam ji?
Ji - iš apatinės pakabos dalies...
- Taip. - Kitoje pusėje. Taigi...
Galbūt tai buvo tik tepalo talpa.
- Galėjo... Ne? - Ne, ne tai. Ne.
Ji buvo per daug... Kaip...
Tokio dydžio automobiliui reikia šitokios talpos.
Taip. Atsigerkim vandens prieš važiuodami.
- Gal mano vakarykščio sysiuko? - Sysiuko... Puiku.
Vakar aš tikrai į jį prisysiojau.
Didelė permaina, didelė dinamiška permaina.
Stipriai pasikeitė keliai, tad mūsų kelionėje...
Išaugo tikimybė, kad mes nenuvažiuosime, kaip planuota.
Transporto priemonės genda.
Be to, manau, praėjus kuriam laikui,
žmonės kelionėje pavargsta.
Keičiasi santykiai.
Dar niekad nesijaučiau tau toks artimas, kaip pastarosiomis keliomis dienomis,
- ir tai man labai patinka. - Ne, tikrai, labai miela, taip.
Žmonėms reikia pailsėti vieniems nuo kitų. Ir tai...
Manau, dabar tai - geriausias momentas.
Ir nepamiršk, kad buvome...
pastarąsias tris dienas buvome 4,6 km aukštyje.
Taip.
4 572 METRAI
Vyručiai rieda tiesiai už mūsų.
Ką mums daryti?
Jūs važiuokit į priekį. Greitai sutems.
Gerai, bičiuli.
Iš esmės mes kliudėme tą akmenį. Galine... vairuotojo pusėje, gale.
KALBA SU „RIVIAN“ MECHANIKU
Tai... didžiulis dalykas. Išmušė trikampį balansyrą.
Ėmė bėgti skystis.
Manai, turėčiau... Galiu atjungti tą pompą?
Keturi laidai šalia, pilki. Ištraukti juos?
Gerai. Ačiū, Pytai.
Dabar kelias primena betoną.
Kelias?
Dieve mano!
Gal juokaujat?
Gražumėlis!
- Tuoj apsiverksiu. Jaučiu, apsiverksiu. - Dieve mano!
Tikrai labai lygus kelias, palyginus su ankstesniu.
Pažvelk, koks dangus. Nieko sau.
Kaip man patinka. Labai patinka, labai patinka.
Puikiai leidžiu laiką.
Gražu.
Truputį atsiliekame nuo plano,
tačiau džiaugiuosi, jog galėjome padėti Deividui atsikratyti to akmens.
Šiandien nemažai sukorėme, tačiau dabar turim skubėti į Ujūnį.
UJŪNIS BOLIVIJA
Važiavome tarsi sapne,
didžiulį gabalą druskos lygumomis šviečiant mėnuliui,
į senovinį baltą viešbutį.
Jie maloniai mums leido krauti motociklus per naktį.
- Turime kištuką... - Įjunkite čia.
- Šitaip? - Taip.
Sveika, lama.
BRUNO LAMA
Kokia minkštutė.
Kada nors tapsi megztiniu.
Ką pasakei?
Pasakiau: „Kada nors tapsi megztiniu.“ Juk joms nukerpa vilną, kaip avims.
Kokia minkštutė.
Rodos, čia pastatė mano kelis senus draugus.
Ką tik praėjo trys nuostabios dienos.
Radome nedidelį gabalėlį...
VAIZDO DIENORAŠTIS
...asfalto ir tiesiog...
Lėkėme 177 km/val. greičiu, buvo labai smagu greitai važiuoti.
Jei gerai įsižiūrėsite, pamatysite, kad viskas pastatyta iš druskos luitų.
Tikrai.
Dieve mano. Ką padarėte automobiliui?
Labai geras klausimas.
O iš kur gausite viską, ko reikia remontui? Turite?
PYTAS „RIVIAN“
- Mes improvizuojam. - Improvizuojat.
- Taip, štai ką darom. Būtent, taip. - Turite improvizuoti, tiesa?
- Bandome prisitaikyti. - Patys pasigaminate.
Na, Deivido automobilis... užlėkė... Ant didžiulio akmens.
Taip.
- O ta automobilio dalis dingo. - Taip, žinoma.
Kas čia?
- Čia - papildomas hidraulinis tepalas. - Taip.
Šičia.
Čarli? Tai - talpa. Ačiū. Dėkoju.
- Talpa? - Tai - talpa.
- Tas daiktas. - Taip, šitas.
Nieko sau. Kiekviena diena - ypatinga, tiesa?
Kiekviena akimirka ypatinga. Kiekviena.
„Rivian“ automobiliai yra tvirti ir jau tuoj leisis į kelią.
Šiandien laukia ilgas kelias,
tačiau pirmiausia važiuosime apžiūrėti tas druskų lygumas.
BOLIVIJA
UJŪNIO DRUSKŲ LYGUMOS BOLIVIJA
Po galais! Jos didžiulės!
Didžiausia druskų lyguma pasaulyje yra šalia Ujūnio Bolivijoje.
Kaip gražu.
Kokia graži vieta.
Nuostabu, primena odą, tiesa?
- Taip. Dramblio odą. - Taip.
Tam tikru metų laiku čia lyja,
kelis mėnesius iš eilės, ir visa ši vieta virsta ežeru.
Ir turbūt didžiausiu pasaulio veidrodžiu.
Jei atsiduri kažkur viduryje, negali...
Sakoma, kad nematai nieko. Ir gali pasiklysti.
- Lengva prarasti orientaciją. - Visiškai.
Horizonto nesimato, aplink - vien druska,
tad imi painiotis, iš kur atvažiavai ir į kur važiuoji.
Kai kurie žmonės liko čia mirti.
Čia - labai pavojinga, tačiau neįtikėtinai gražu.
UJŪNIS ČALJAPATA
Taigi, esame pačiame Bolivijos aukštųjų lygumų viduryje.
Vis dar 3,6 km aukštyje.
3 657 METRAI
Pastarosios trys dienos man labai patiko,
nors buvo ir tikrai sunkių akimirkų.
Nemoku važiuoti bekele. Man labiau patinka važiuoti ant šito.
Man patinka... Aš važinėju gatvėmis.
Retkarčiais išsiruošiu į kokią trasą, bet labai retai.
Nenoriu važiuoti labai greitai.
Man patinka nuvažiuoti su motociklu iš taško A į tašką B ir...
tad šitoks kelias man yra geriausias.
Ir šie motociklai puikiai važiuoja.
Šie harliai įveikė viską.
Bet tai - naujutėlaičiai motociklai.
Jie dar negaminami. Tai - prototipai.
Tad bandymas nuvažiuoti su šiais elektriniais motociklais nuo Ugnies Žemės
iki Los Andželo - puiki istorija, jei tik mums pavyks.
Ir jie padarys viską, kad mums pavyktų.
Didžiuojuosi, kad esu „Harley-Davidson“ bandytojas. Galėsiu tą įsirašyti į CV.
Vykstame į savo pirmąjį UNICEF susitikimą.
Man patinka su jais dirbti. Labai patinka, ką jie daro.
Manau, tai - be galo svarbu.
Tad man - didžiulė garbė, kad galiu su jais dirbti.
Esmė ta, jog UNICEF susitiko su Bolivijos valdžia
ir sutarė įsteigti mokyklas,
kur vietiniai žmonės būtų mokomi jų kalba,
kartu ir ispanų kalba,
mokytųsi savo kultūroje, nes to nebuvo.
- Labas! Atvažiavom anksčiau, neįtikėtina. - Negaliu patikėti!
Jums pavyko. Jie išgyveno.
Mes siekiame šviesti
vietinius vaikus, gyvenančius atokiuose regionuose.
PAULINA UNICEF
Ir jūs pamatysit šią nuostabią mokyklą dykynės viduryje.
Kai kurie vaikai į mokyklą keliauja kelias valandas.
Atstumai, kuriuos jiems tenka įveikti - įspūdingi.
O ką kečujų vaikai darė, kol čia nebuvo mokyklos?
ADANAS UNICEF
43 % Bolivijos populiacijos yra vietinė.
Prieš 30 metų nebūčiau galėjęs taip rengtis.
Vietiniai žmonės šioje šalyje
buvo tiesiog ignoruojami.
1990 m. UNICEF ėmė dirbti su aštuoniomis mokyklomis,
kuriose buvo mokoma dviem kalbomis ir kultūromis,
vietiniai vaiko mokėsi savo kalba
ir naudojo savo kultūros žinias.
ČALAMAJU MOKYKLA BOLIVIJA
Ši vietos kečujų bendruomenė užaugo šalia šios mokyklos.
Ji buvo pastatyta prieš 10 metų.
Sveiki.
Sveiki. ¿Cómo estás? Sveiki. Kaip sekasi?
- Sveiki! - Sveiki.
Ką?
- Gracias. - Bienvenido. Sveiki atvykę.
- Malonu susipažinti. - Užeikit.
- Čionai. - Taip, sustokit.
Sveiki. Taip.
Gerai. Taip. Man patinka.
Labai jums ačiū.
Šitas.
Pašokam. Šokam.
Ji labai gera.
Keturi, penki, šeši, septyni, 8, 9, 10.
Ir tai - jų vietinė kalba?
- Taip. Kečujų kalba. - Taip, kečujų.
Smagu matyti, kaip tie vaikai mokosi
čionykščių augalų pavadinimų kečujų kalba.
„Šaknis“.
- Kiek man metų? - Taip.
48-eri? Kaip drįstat? Man - 48-eri.
Ką jūs veikiate?
Aš - aktorius.
Kokiuose filmuose vaidinote?
Ar matėte filmą „Traukinių žymėjimas“?
Ne. Ar matėte...
Matėte „Žvaigždžių karus“?
„Žvaigždžių karus“?
Sí? Ne? Čia gal jų nerodė.
„Kristoferį Robiną“?
- Mikę Pūkuotuką? - Nemanau.
Kur agentas? Pakvieskit mano agentą.
Nė vienas vaikas nėra matęs filmo, kuriame vaidinau.
Taip. Mamos.
- Tos skrybėlės - puikios, tiesa? - Kietai atrodo.
Keli spalvoti sluoksniai - puiki skrybėlė.
Ar kas nors mokate megzti?
Aš, aš, aš!
- Visi! - Nieko sau.
- Tai - mano šansas, Čarli! - Tavo šansas, Evanai.
Dievulėliau. Tik pažiūrėkit! Jūs tikrai mezgat.
Pažiūrėkit, kokį raštą jis moka!
Gal juokaujat? Čia tu numezgei?
Pažvelkit... Koks sudėtingas raštas.
Nieko čia sudėtingo. Judini rankas, ir tiek.
Tie vaikai išsaugo savo kultūrą
per mezginius ir kitus darbelius.
Ši megzta kepurė, vadinama „čulo“,
parodo, iš kur tas vaikas kilęs, ir koks jo ryšys su gamta.
Taip, sudėtingas raštas. Yra tekę megzti.
Gana sunku megzti, nes čia - medžiaga, ne vilna.
Jis - su sijonu.
Tu - be barzdos.
Taip, bet tokie mūsų drabužiai, kiltas.
Netikiu.
Taip, taip vadinasi jo „sijonas“.
Ir dar tokios kojinės.
- Netikiu. - Si?
Skirtingos spalvos simbolizuoja skirtingas šeimas.
Čarli!
Gerai.
O, varge.
Aš per didelis šiai kėdutei.
Ačiū, kad atvykote į Boliviją.
Ne, mums labai malonu. Esame laimingi.
Ačiū, kad pasirinkote Boliviją ir aplankėte mokyklą.
Labai ačiū, kad nusprendėte aplankyti Boliviją.
- Mums labai patinka. Graži vieta. - Džiaugiamės. Taip.
Čia labai gražu.
Ir, dievulėliau, vaikai tokie mieli ir juokingi,
surengė mums nuostabų pasirodymą.
Nes jie gali mokytis
ir savo kultūrine, ir ispanų kalba.
Jie galės į pasaulį žvelgti iš aukščiau, su daugiau galimybių. Na...
Na, taip, juk gyvena 4,6 km aukštyje.
Jau dabar žvelgia į pasaulį iš aukštai.
Automobilis.
Nieko sau. La Pasas.
Čia - La Pasas. Mes pasiekėme La Pasą, Čarli.
LA PASAS BOLIVIJA
Važiuojame į La Pasą. Tankiai apgyvendintą miestą,
kuriame išlaikytas vietos kultūros ir modernumo balansas.
Nekantrauju jį pamatyti.
Neįtikėtina. Puiku.
Tai - puiki mintis, nes gali...
Nes jis - ne ant žemės. Jokios taršos.
Neužima vietos.
Puikiai pritampa.
Taigi, dideliame tankiai apgyvendintame mieste kaip šis, tai - puikus sprendimas.
Taip.
Nebent gyveni šalia,
ir kas dvi minutes pravažiuoja vagonėlis.
LA PASAS
Pasiruošę važiuoti visuomeniniu transportu?
Taigi, kur važiuosime? Kur?
Čia mums visad pritrūksta kvapo.
- La Pasas. - La Pasai, štai ir mes.
Vaje. Negaliu kvėpuoti.
Žinau. Man patinka.
Esame funikulieriuje.
- Matai? - Koks vaizdas!
Šis funikulierius veža į miestą?
Važiuojame į Kasko Vjechą - senamiestį.
Tai - vietinių Bolivijos menininkų eklektiškos parduotuvės ir amatai.
Nupirkime dar papuošalų Klaudijaus motociklui.
Gerai.
Nieko sau. Įspūdinga, tiesa?
Pirmiausia, ką pastebi, yra tikras vietos gyventojų ir...
HIDAJA VIETOS PRODIUSERĖ
...ispaniškos kilmės žmonių mišinys, tiesa?
Man labai patinka tie katiliukai.
- Labai puošnu. - Nuostabu, tiesa?
Graži muzika. Taip visi žino, kad jie atvažiavo.
Eco eficiente.
Juokinga.
Žymiai smagiau nei „pyp, pyp, pyp“.
Pas mus taip groja ledų sunkvežimiai.
Labai švelnu.
Štai kažkas panašaus, ko reikia Klaudijaus motociklui.
Dar čia. Žymiai daugiau.
Taigi, jis važiuos šitaip.
O ta lama: „A!“
Pažvelk!
Dieve mano. Irgi šešios stygos.
Gracias. Labai jums ačiū. Labai gražu. Jūsų parduotuvė labai graži.
- Taip, ačiū. - Bueno. Gražu. Ačiū.
Šita graži. Kelioninė.
Kaip gražiai skamba.
Graži, tiesa?
Man patinka tas violetinis. Toks hipiškas. Kaip...
Puikiai atspindi šį regioną.
- Nuostabu, tiesa? - Tavo stiliaus.
Kaip gražu. Man patinka.
Labai jums ačiū. Ačiū.
- Gracias. Ačiū. Kaip gražu. - Ačiū! Viso gero! Viso.
Man čia patinka.
Labai įdomus tradicinės ir modernios kultūros mišinys.
Einame į restoraną, kuriame anksčiau veikė mokykla
neturtingiems vaikams.
Ir nuo tada daugelis jos mokinių tapo puikiais šefais.
Nieko panašaus nevalgėme per pirmąsias penkias savaites.
O ką valgėte?
MARSIJA TAHA VYR. ŠEFĖ
- Labai įvairų maistą, pasakyčiau. - Traškučius...
Šokoladukus...
- Šokoladukus, taip. - Dieve mano. Aišku.
- Reikia jus kaip reikiant pamaitinti. - Taip.
Čia - vira-vira, iš tradicinių Andų žolelių.
Turime mažulyčių putpelių kiaušinių.
Sudedame ir rūkome su vira-vira.
Kaip pirštas...
Galite jiems parodyti putpelių kiaušinius?
Man labai patinka... Man labai patinka jų dėmesys smulkmenoms.
Taip, labai gražu.
Jaučiu, kad šis miestas - vienas įstabiausių,
kuriuose teko lankytis.
Tiesą sakant, daug dirbame su gamintojais tiesiogiai.
Triskart per metus keliaujame per Boliviją
ir ieškome produktų, ieškome gamintojų kontaktų.
Nieko sau. Bet viskas čia - iš Bolivijos?
Gaminame tik iš Bolivijos produktų.
- Nieko sau. - Nieko sau, puiku.
Taip.
Taigi, labai daug ieškome Anduose, Amazonėje, Čake
ir suvežame viską čia.
Tad, kai žmonės atvyksta čia ir nori pamatyti visą Boliviją...
Mes ir parodome visą Boliviją... Sudedame Boliviją į lėkštę.
Taip, mintis tokia.
Aš tą dariau. Dirbau indų plovėju dvejus metus, kai buvau 14, 15, 16-os.
Tu - virėjas, aš - indų plovėjas. Štai kokie šie santykiai.
Labai džiaugiuosi, matydamas tokius žmones,
aš ilgai dirbau panašiose virtuvėse,
kur smulkmenos buvo labai svarbios, kaip jis čia, ir man labai patinka.
Tačiau, kad taptum meistru, prireikia kelių metų.
Ta vieta buvo ypatinga,
nes viskas prasidėjo nuo pagalbos neturtingiems vaikams,
mokant juos gaminti,
ir daugelis tų vaikų labai stengdamiesi tapo šefais
ir dirba virtuvėse visame pasaulyje.
Maistas buvo tikrai labai skanus.
Išskirtinė vakarienė, labai.
Rankų darbo, iš Bolivijos,
nepažymėta, nieko, bet labai gražu.
Jos grifas tikrai labai gražus. Pažiūrėkit, koks medis.
Gražu, tiesa?
Taigi... galvojau... Mes ją nusipirkom, ir pagalvojau:
„Nusipirkau gitarą.
Na, o kaip ją parsivešiu ją namo?“
O tuomet pagalvojau,
kad įdėsiu į „Sprinter“ autobusiuką, ir jį parveš namo.
Taigi, juokinga mintis.
Tos mano pusės niekad nepažinsi
Tos savo pusės niekad neparodysiu
Beviltiškai tave mylėsiu amžinai
Beviltiškai viską tau atiduosiu
Bet aš neapleisiu tavęs
Nenuvilsiu tavęs
Nepaliksiu bėdoje
Jei ta akimirka ateis
Gerai.
Galite nueiti kitur arba miegoti su tuo daiktu
šalia savo lango ar palapinės.
- Suprantu. - Ir jei kas nutiks...
TEILORAS
Kai baterija nusėda, jis ima štai taip daryti.
- Taigi, žinosite, jog jei... - Matau, priešingai.
Jei nesikraus, galėsite...
Jėzau, tu neįtikėtinai protingas. Taip.
Kokią dar geresnę vietą...
Važiuojame prie Titikakos ežero, o vėliau apsistosime Kopakabanoje.
Tačiau pakeliui bus perkėla,
ir turėsime...
Kuri sutemus užsidaro, tad...
Ar matei naująjį Klaudijaus motociklo papuošalą?
Šaukianti lama.
Klaudijau, ką manai?
Esu sužavėtas.
KLAUDIJUS
Tarsi šauktų vėjyje: „Aaa!“ Kai važiuosi savo „Sportster“.
- Kokia vieta! - Žinau. Neįtikėtina.
Nenoriu išvažiuoti iš La Paso. Man La Pasas tikrai labai patiko.
Suprantu.
Žiūrėk. Vienas iš tų kietų autobusų.
Taip. Jie - nerealūs.
Koks didelis jo galinis langas.
Nuostabu, tiesa?
Jam uždengti reikia tikrai didelių užuolaidų.
Vaje. Koks jis fainas.
Dieve, kaip sunkiai jis kyla į kalną, tiesa?
ALTAS BOLIVIJA
Altas - miestelis visai šalia La Paso.
Ir 4,2 km aukštyje - viena aukščiausių apgyvendintų teritorijų pasaulyje.
4 267 METRAI
Nelabai protinga mintis, tiesa?
Ne. Derėjo likti pagrindiniame kelyje.
Būtume nuvažiavę tiesiai į...
Na, bet nesvarbu.
Mūsų grafikas - labai įtemptas. Bandome nuvažiuoti į Kopakabaną.
Ten yra keltas, kuriuo plauksime per Titikakos ežerą,
tačiau jų politika tokia...
Paskutinis keltas išplaukia nusileidus saulei.
Tad pasistengsime spėti.
Rašo, kad tiesiai.
Tikrai? Man liepia sukti kairėn, o tada - dešinėn.
Mes važiavome vis aukštyn. Neįtikėtina.
Ilgas kelias aukštyn, a? Jėzau.
Aukštyn, aukštyn.
Nieko sau.
Tai...
Man visą laiką liepia sukti dešinėn.
Nesuprantu, kur.
Manau, pasiklydom.
Tas kilimas ėda baterijas.
Už mūsų važiuoja kitas „Rivian“ automobilis.
Kur jis važiuoja?
Ten?
Tikrai?
Jis važiuoja... Grįžk!
Tikrai nori važiuoti į viršų?
Jie ne ten nuvažiavo.
Man atrodo, reikia važiuoti kitu keliu. Nemanau, kad ten.
Ne, aš to nenoriu.
Per statu.
Deividai...
Entoni, palauk. Aš tuoj apsisuksiu.
Deividai...
Aš išlipsiu.
Išlipu.
Ten - greitkelis.
Taigi, mums reikia važiuoti čia.
- Atsargiai, dešinėje autobusas. - O tada...
Kairėje... mano kairėje.
Siaubingai išsigandau. Vis dar negaliu atsigauti.
Važiavome tuo keliu... Ir ko ten važiavau?
Mes buvome ką tik pakeitę stabdžius.
Vyručiai dirbo iki 3.30 val. ryto, tvarkė stabdžius.
Labai bijojau.
Entonis buvo gale, filmavo.
Teiloras buvo iškišęs galvą pro langą.
Aš neperdedu, čia - La Pasas, aukščiausias taškas,
grindinio akmenys.
Pagalvojau, kad jei tas automobilis dabar išsijungtų, mums būtų galas.
Noriu pasakyti, ne... Būtume iškart nuriedėję.
Bet kokiu atveju...
Dabar turiu išspręsti šią problemą.
Dar niekad nesu tiek ilgai vairavęs įsikibęs į vairą.
Mano vairavimo instruktorius dabar labai didžiuotųsi manimi.
LA PASAS
TITIKAKOS EŽERO KELTAS
Čarli... Imu po truputį jausti aukštį.
Taip, suprantu.
TITIKAKOS EŽERAS BOLIVIJA
Negaliu patikėti, kad spėjome.
Titikakos ežeras, aukščiausiai esantis ežeras pasaulyje.
Paskutinis keltas.
Vyručiai - čia. Sudėtinga buvo diena.
Neabejoju, kad jiems buvo sunku.
Kažkoks keltas. Kaip man patinka!
Turiu galvoje, jis toks nesaugus, beprotybė.
Pamatai dalykų,
kuriuos paprastai matai karikatūrose.
Čia šalta. Šalta.
Čarli, man tikrai blogai.
Na, jei aukštis tave paveikia, nieko nepadarysi.
Teilorui vėl blogai, ir, manau, Evanas jį irgi pradeda jausti.
Važiuojam.
Važiuokime pas gydytoją.
Evanai, gerai jautiesi?
Aš su tavim, bičiuli.
Teiloro būklė sparčiai blogėja,
bet jaudinuosi ne dėl jo.
KAREN GYDYTOJA
Tikiuosi, kad nesate labiausiai užimta gydytoja
visame pasaulyje.
- Nesijaudinkit. - Evanas prastai jaučiasi.
- Gerai, apžiūrėsiu jį. - Ir aš noriu... Jis jūsų nekvietė,
bet labai norėčiau, kad jį apžiūrėtumėt, gerai?
Gerai, eime apžiūrėti.
Evanai?
Išvertė Akvilė Katilienė