Ще изминем 21 000 км през 13 страни.
От Ушуая през Аржентина и Чили до пустинята Атакама,
нагоре към Ла Пас, преди да пресечем езерото Титикака,
продължавайки през Андите до Колумбия, оттам - до Панама,
през Централна Америка и Мексико, до Лос Анджелис 100 дни по-късно.
РЪС МАЛКИН, РЕЖИСЬОР
Ще им дадем видеокамери.
Ще имат камери и микрофони на каските,
за да снимат, докато карат.
Това път ли е? Боже.
Д. АЛЕКСЕЙНИЪН, РЕЖИСЬОР
На трети мотор ще е операторът Клаудио.
С Ръс ще пътуваме в два електрически пикапа
с операторите Джими,
Антъни и Тейлър, които ще помагат и с логистиката.
Ще снимаме момчетата от колите,
ще се срещаме по границите,
но иначе те ще пътуват сами.
ЛАГУНА КОЛОРАДА, БОЛИВИЯ
Дано да не са закъсали в пустошта.
Да бяха останали тук. - Да.
Защо тръгнаха?
Как сте, момчета?
За съжаление, батерията ни падна.
Има ли още много път?
Да. Още 32 км. - Доста е.
Трябва някой да ме изтегли.
Дейвид може да e закъсал. - Да.
Да няма гориво. - Или заряд.
Ще теглят колата по тези пътища, за да се зареди.
Да, ето тук.
Добре.
Ще се движим бавно. - Да.
Ти ще караш първи. След теб ще е бусът,
а аз ще ви следвам бавно. Става ли?
Да пробваме. - Да.
Добре. - Благодаря ви.
Да се опитаме да стигнем.
Ако не вярвате в Бог, време е да повярвате.
Да.
Нямам видимост. Предното ми стъкло замръзна.
Обикновено тези пътувания минават безпроблемно.
Но ако нещо се обърка, това става бързо.
Заради праха не виждаме пътя.
Но виждаме светлините на хотела пред нас.
Трябва да закараме колата дотам. Разбирате ли?
Още малко остава, Ръс. Ще успея да стигна.
Ако не бяхме прибрали двете коли,
щяхме да останем в пустошта.
Пристигнахте. Тук сте.
За малко да не успеем.
Какво щуро пътуване беше.
Стигнахме до зарядната станция, но не знам как е окачването.
Но сме тук. Това е най-важното.
Прах, студ... лудост.
Намирате се на 5000 м и вместо минибар
тук има шкаф с лекарства.
И бутилки с кислород.
Момчетата ги чака много тежък път утре сутрин.
Чарли ще трябва да кара 48 км по този неравен път, а времето ще е лошо.
Нямаме представа какъв ще е утрешният ден.
ПУСТИНЯТА СИЛОЛИ, БОЛИВИЯ
14 756 КМ ДО ЛОС АНДЖЕЛИС
Имаме 96 км по този път, докато стигнем асфалт.
Не очаквахме да е толкова зле, но ще се справим.
Трябва да приемем положението и да издържим. Разбираш ли ме?
Ще криволичим по пътя.
Добре. Тук е доста песъчливо.
Давай, Чарли. Хайде. Всичко е наред.
Няма проблем, Чарли.
Какво беше това?
Притеснявам се заради краката си.
Усещам ги малко... Краката ми доста пострадаха.
ПУСТИНЯТА СИЛОЛИ СОЛНИ РАВНИНИ УЮНИ
Чували сме за това езеро. Местните го наричат "Кръвта на боговете".
Толкова е червено!
Тези фламинги са бели, но перата им са се оцветили от езерото.
Онази планина е красива.
След пътуванията
се връщам у дома с безброй снимки на мотора.
Важното е, макар Чарли да не го казва,
че краката са слабото му място, защото след двете ужасни катастрофи
в тях има пирони, титаниеви болтове, винтове и...
Ако моторът падне върху крака му и го счупи...
Може да загуби крака си. Нали ме разбирате?
Сигурно тази мисъл не го напуска,
докато се клатушка на мотора.
Толкова кураж има, че изобщо...
Захваща се и го прави.
Наясно е какви ще са последствията,
но някак овладява страха си и продължава напред.
Това е много смело.
От една страна, този начин на каране вдъхва енергия.
Може да е забавно. Но също така е изморително.
Липса на сън, на добра храна.
Опасно е да караш мотоциклет
в тези условия.
Юън няма много опит в карането по тежки терени.
Чарли е претърпял няколко ужасни катастрофи,
заради които не може да кара мотора прав.
Не може да се изправя,
защото така би натоварил някои кости, които е чупил.
Тук пътят е рохкав.
Няма проблем. - Много е рохкав.
На 4420 м сме. - Надморска височина. Да.
Добре.
Виж планината! Направо е... Вълшебна е.
Косата ми влезе в очите.
Малък красавец. Хайде, красавецо, давай.
Хайде, красавецо, да се изкачим догоре!
Не знам кой от нас се плаши повече, като издаваш тези звуци.
Не ми харесва.
Не харесвам пясъка. Има много пясък, човече.
Малко път остава, но сякаш няма край.
Сега онзи път ни изглежда хубав.
Няма как да успеем. Трябват здрави ръце.
Следвай пътя.
Гледай внимателно напред.
Разчитай на очите си.
Искам да съм ей там. Искам да стигна дотам.
Ще стигна дотам!
Малко е... Меко е...
Боже, Чарли падна.
Той падна, на земята е.
Така.
Спокойно, спокойно.
Добре ли си?
Добре ли си? Удари ли се?
Реброто ми.
Съвсем леко.
Усетих как реброто ми прищрака ей тук.
Не. - Но съм добре.
Мисля, че съм добре.
Да, мога да дишам.
Добре ли си? - Да.
Добре съм.
Ще дойда при теб и ще го вдигнем заедно.
Как си? Боях се да не се заклещи кракът ти.
Не. На крака съм. - Добре.
Едно, две, три. Готово.
Добре. - Добре ли си?
Падах и си мислех как всичко се проваля.
Намалих скоростта, но...
Дроселът беше леко отворен,
което влоши нещата.
Да, невероятно е колко е трудно. Това...
Паднах... глупаво.
Притеснявах се за краката си, опитвах се да ги вдигна, да ги предпазя.
Колкото и карти да разгледаш,
докато не дойдеш на място и не подкараш мотора, не знаеш как ще е.
Очаквахме в Боливия да е трудно, но не чак толкова тежко.
Изведнъж започваш да се чувстваш уязвим на мотора.
С кола е много по-лесно, защото си на четири колела.
Не е толкова опасно да попаднеш в мек пясък.
Намираме се насред нищото,
а ни чака още доста път.
Не съм сигурен, че сме на прав път.
Този последен участък от пътя...
Не може да се нарече път, по-скоро са коловози.
Пътека насред пустошта.
Трудно е за Юън и Чарли да карат в тези бразди.
А аз не трябваше да тръгвам с повредена ръчна спирачка.
Не сме срещали хора от извора насам.
Доста се отдалечихме. - Да.
За малко да изтърва мотора.
Обаче го овладях. - Да, овладя го.
Очаквах да минеш от другата страна.
Мислех, че ще прекосиш браздите.
Май е Дейв.
Здравейте.
Мини отпред и после...
Можем ли да снимаме от покрива?
Дейв, вдигни ръчната.
Боже. Дейв, колата. Колата.
Боже. Дейв, внимавай.
Дейв, внимавай.
Добре ли си?
Мисля, че да. Нямам ръчна спирачка.
Чарли.
Спирачките не работят. Снощи се уговорихме да ги поправят.
Наех кола сутринта, но тя не дойде.
Механиците казаха да не я карам. Не ги послушах.
Важното е, че няма пострадали.
Доста се замаях.
Този камък е много голям.
Колата се заклещи. Да я вдигнем.
Ако я повдигнем с 5 см...
И да поместим камъка на ръце ли? - Ще стане, нали?
Можем да повдигнем колата и да издърпаме камъка.
Да, но камъкът е голям.
Определено трябва да застопорим тези две колела,
за да не тръгне назад. - Да.
Само да пробвам да вдигна още малко.
Притеснявам се, че крикът няма да издържи тежестта
и колата ще се тресне отгоре.
Доста беше страшно, защото Дейвид е без ръчна спирачка.
Изведнъж... Той не беше в колата, а тя тръгна назад.
Антъни беше на покрива с камерата.
Максим седеше отпред и колата тръгна назад.
Отначало не осъзнах какво става.
После видях как Дейв тича до колата надолу по хълма
и се опитва да се качи. Не успя.
Мак или Чарли? - Да?
Вижте дали камъкът...
Този камък? - ...ще помръдне малко.
Ако колата на Дейвид не тръгне, може да останем тук.
Трябва всички да помогнем.
Може би има проблем с окачването.
Тази течност от окачването ли е? - Давай, Дейв.
Не мисля, че ще помръднем камъка.
Всички гуми са застопорени.
Погледнете... - Добре е.
Да, давай. Повдигни още малко, Мак.
Любимата ми кола. Докара ме дотук. - Не бързай.
Хайде, скъпа.
Спокойно. Няма да бързаме.
Не се напрягай. Височината е голяма.
Ако го извадим сега...
Докато изваждаме камъка, колата може пак да падне върху него.
Крикът не е съвсем надежден, така че внимавайте.
За да не падне върху вас.
Ще изтеглим камъка тук.
Да, насам. Ако го преместим с 20 см...
Кажи, Мак, ще може ли да стане така?
Може да стане.
Ще я повдигнем още малко с крика.
Да пробваме да повдигнем още малко.
Добре. - Боже. Успяхме!
Освободихме го, но има още работа.
Доколко надежден е крикът? Добър ли е? - Доста е добър.
Добър е. - Не е идеален.
Мак, не стой отдолу.
Да прекараме въжето около камъка.
Да, сега ще го направя.
Мак, внимавай там долу.
Не така. Давай пак. - Успяхме. Готово.
Успокойте се. - Не бързайте. По-полека.
Не бързайте.
Мамка му. Главите им са отдолу.
Сега ще го издърпам.
Отдръпнете се от колата.
Чакайте.
Ще я изкарам на равно място.
Мак, излез оттам. - Вече не капе.
Ще махнем камъните около гумите.
Нещо падна. - Да.
Падна нещо голямо.
Дейв, виж това голямо метално парче
на земята. - Взех го.
Готови сме. Хайде, момчета. Или ще тръгне, или няма.
Да.
Гумата не е наред. Не трябва да кара така.
А и голямото парче метал, което падна отнякъде.
Но решението е негово.
МАКСИМ, ПРОДУЦЕНТ
Всички сме добре, живи сме.
Остава още доста път. - Да.
Радвам се, че ще потеглим.
Не ми се чака вече. Искам да тръгваме.
Какво ли може да е?
Ако колелото се повреди, ще... - Да.
Още по-зле ще стане. - Наистина.
Успя да тръгне.
Понякога, ако изчакаш малко, си спестяваш време.
Успях, Максим. Не искам да оставам в пустинята.
Ако колата върви, продължаваш да караш.
Караме прототипи, а не ги жалим.
Чух те. - Да видим как върви.
Тръгвам след теб. Обичам те.
Някой разбра ли какво е това парче?
За какво служи? Какво прави?
Със сигурност е от долната част на окачването.
Да. - От другата страна.
Може да е от резервоара.
Може да е от... - Не е. Не.
Беше доста... Беше като...
Резервоарът на колите с този размер е голям.
Да пийнем малко вода, преди да тръгнем.
Малко от снощната ми урина. - Урина... Вкусно.
Не, наистина пиках в него снощи.
Това е голяма, динамична промяна.
Драматична промяна на пътя, на приключението.
Има голяма вероятност да не стигнем до някои места.
Колите се чупят.
Освен това след определен период, прекаран на път,
се чувстваш изтощен от пътуването.
Отразява се и на отношенията.
Напоследък сме по-близки от всякога
и това ми харесва. - Да, приятно е.
Всеки има нужда да остане сам.
Сега имаме идеалната възможност.
Не забравяй, че сме...
През последните три дни се намираме на 4572 м.
Да.
ВИСОЧИНА - 4572 МЕТРА
Момчетата се влачат след нас.
Какво ще правим?
Вие продължавайте. Скоро ще се стъмни.
Добре, приятел.
Ударихме голям камък. Отзад, от страната на шофьора.
РАЗГОВОР С МЕХАНИК ОТ "РИВИАН"
Голям беше. Удари се в окачването.
Пръсна някаква течност.
Дали трябва... Има ли как да спра помпата?
Четири сиви жици на едно място. Значи да издърпам едната?
Ясно. Благодаря, Пийт.
Все едно караме по бетон.
Това ли е пътят?
Боже!
Сериозно ли?
Каква красота!
Направо ще заплача. - Боже!
Това си е равен път в сравнение с тези, по които минахме.
Само виж небето!
Харесва ми. Много ми харесва.
Прекарвам си чудесно.
Красота.
Изоставаме от графика,
но помогнахме на Дейвид да се отърве от камъка.
Дълъг ден беше, но трябва до довечера да стигнем в Уюни.
УЮНИ, БОЛИВИЯ
Беше като в сън -
пътят, солните равнини на лунна светлина, а после този чисто бял хотел.
Много мило, че ни позволиха да заредим.
Има контакт. - Тук има контакт.
Като този ли? - Да.
Здравей, ламо.
ЛАМАТА БРУНО
Колко е пухкава.
От теб ще излезе пуловер.
Какво каза?
Казах, че от нея ще излезе хубав пуловер. Сменят си козината като овцете.
Колко е пухкава.
Ето ги някои от старите ми другари.
Прекарахме невероятни три дни.
Видяхме малко...
ВИДЕОДНЕВНИК
...асфалт и бяхме...
Развихме почти 180 км в час и беше страхотно да караме бързо.
Ако се загледате, всичко тук е построено с тухли от сол.
Наистина.
Какво правиш с колата?
Добър въпрос.
Как винаги носиш всичко необходимо?
ПИЙТ, "РИВИАН"
Импровизираме. - Ясно.
Това правим. - Импровизирате.
Оправяме се сами. - С подръчни материали.
Колата на Дейвид беше... Удари... Имаше огромен камък.
Да.
А тази част е изпаднала. - Да, точно така.
Какво е това?
За допълнително хидравлично масло.
Ето тези са.
Чарли, от резервоара е. Благодаря ти.
От резервоара? - Да.
Това нещо. - Да.
Не скучаете, нали?
Никога не скучаем. Никога.
Колите са почти сглобени.
Днес ни чака много път, но ще разгледаме солните равнини.
БОЛИВИЯ
СОЛНИ РАВНИНИ УЮНИ, БОЛИВИЯ
По дяволите. Огромно нещо!
Най-голямата солна равнина в света е тук, до Уюни в Боливия.
Каква красота!
Невероятно място.
Прилича на кожа, нали?
Да, на кожа на слон. - Да.
Има дъждовен период всяка година,
продължава няколко месеца и всичко това става езеро.
Най-голямото огледало в света.
Ако се окажеш в средата му, няма...
Казват, че не можеш да видиш нищо. Може да се загубиш.
Губиш ориентация. - Определено.
Не виждаш хоризонта, виждаш само сол,
така че се объркваш, не знаеш откъде си дошъл и накъде отиваш.
Хора са загивали тук.
Много е опасно, но и много красиво.
УЮНИ - ЧАЛАПАТА
УНИЦЕФ
Ето ни тук, нависоко сред равнините на Боливия.
На 3657 м сме.
Последните три дни ми харесаха много, въпреки трудните моменти.
Не карам по тежки терени. Обичам ето такива.
Обичам да карам в градски условия.
Понякога ходя на полигона, но не много често.
Не искам да карам бързо.
Обичам да карам от една точка до друга и...
На такива пътища се чувствам комфортно.
Моторите бяха невероятни.
Тези мотори "Харли Дейвидсън" се справиха чудесно.
Съвсем нов вид са.
Дори не се произвеждат, прототипи са.
Да изминем с тези мотори пътя от Огнена земя до Лос Анджелис,
ще е нещо невероятно особено ако успеем да стигнем дотам.
Механиците много ни помагат.
Горд съм, че тествам мотор "Харли". Ще го включа в автобиографията си.
Ще посетим училище на УНИЦЕФ.
Обичам да работя с тях и това, което вършат.
Мисля, че е много важно.
За мен е голяма чест да работя с тях.
УНИЦЕФ работи с правителството на Боливия
за създаване на училища,
в които местните хора могат да учат на своя собствен език,
както и на испански,
и да изучават собствената си култура, което преди не ставаше.
Здравейте. Никога не подраняваме. - Не мога да повярвам!
Успяхте. Оцелели са.
Важно е да осигурим образование
за местните деца, живеещи в отдалечени райони.
ПОЛИН, УНИЦЕФ
Имаме хубаво училище сред пустошта.
Някои деца вървят с часове, за да дойдат на училище.
Впечатляващо е какво разстояние трябва да изминат.
Какво правеха малките кечуа, преди да отворите училището?
АДАН, УНИЦЕФ
43% от населението на Боливия е коренно.
Преди 30 г. нямаше да мога да нося това.
Коренното население на страната бе забравено,
не съществуваше.
През 1990 г. УНИЦЕФ отвори осем училища.
Въведе двуезично, междукултурно образование
с обучение на местните деца на собствения им език
и използване на знания от собствената им култура.
УЧИЛИЩЕ "ЧАЛАМАУ", БОЛИВИЯ
Край училището се разраства това кечуанско селище.
Построено е преди 10 г.
Здравейте.
Здравейте. Как сте?
Здравейте. - Здравей.
Какво?
Благодаря. - Добре дошли.
Приятно ми е. - Влизайте.
Насам. - Застанете тук.
Здравейте. Да.
Да. Това ми харесва.
Много благодаря.
Ето това.
Трябва да танцувате.
Много е добра.
Четири, пет, шест...
Това е на... На местния им език ли е?
Да. На кечуа. - Да, кечуа.
Приятно е да гледаш как децата учат на кечуа
имената на растения и цветя.
"Корен".
Възрастта ми? - Да.
На 48 съм. Що за въпрос? На 48 г.
Какво работиш?
Актьор съм.
В кои филми си участвал?
Гледали ли сте "Трейнспотинг"?
Не. Гледали ли сте...
Гледали ли сте "Междузвездни войни"?
"Междузвездни войни".
Да? Не? Не и тук.
"Кристофър Робин"?
Мечо Пух? - Не мисля.
Къде е агентът ми? Извикайте го.
Не са гледали филмите ми.
Да, някои майки.
Шапките са страхотни, нали? - Модни са.
Цветни парчета, пришити едно върху друго, и става страхотна шапка.
Някой от класа може ли да плете?
Аз, аз!
Всички!
Сега е моментът, Чарли. - Сега е моментът, Юън.
Боже. Виж това! Вие наистина плетете.
Виж каква шарка излиза!
Невероятно! Ти ли го изплете?
Гледай... Сложно е.
Лесно е. Просто си движиш ръцете.
Тези деца съхраняват културата си
с плетене и други занаяти.
Тази плетена шапка, наречена "чуло",
представя родното място на детето и връзката му с природата.
Не е лесно. Пробвал съм да плета.
Трудно се плете, защото това не е вълна.
Той носи пола.
Нямаш брада.
Да. Но така се обличаме, казва се "килт".
Невероятно. - Вид пола е.
С такива чорапи.
Невероятно. - Така ли?
И различен цвят за всеки род.
Чарли!
Добре.
Боже.
Твърде едър съм за този стол.
Благодарим ви, че дойдохте в Боливия.
За нас е удоволствие, че сме тук.
Благодарим ви, че посетихте училището.
Много ви благодарим, че посетихте Боливия.
Прекрасна страна е. - За нас е удоволствие.
Толкова е красиво тук.
И децата бяха много мили и забавни.
Представлението беше чудесно.
Прекрасно им влияе това,
че се обучават на собствения си език и на испански.
А целият свят е в краката им.
Да, буквално, защото са на 4500 м.
Светът буквално е в краката им.
Идва кола.
Ла Пас.
Това е Ла Пас. Стигнахме до Ла Пас, Чарли.
ЛА ПАС, БОЛИВИЯ
Влизаме в Ла Пас. Гъстонаселен град е,
но с невероятен баланс между модерното и местната култура.
Нямам търпение да го разгледам.
Изумително. Огромен е.
Брилянтна идея, защото можеш...
Не се движи по земята, не замърсява въздуха.
Не заема никакво място.
Мястото не е проблем.
Лесно се придвижва в големи, пренаселени градове като този.
Да.
Но е ужасно, ако живееш в тези апартаменти
и на всеки две минути минава една кабинка.
ЛА ПАС
Ето го и градския транспорт.
Къде ще отидем? Къде?
Тук все не ни достига въздух.
Ла Пас. - Здравей, Ла Пас.
Боже. Не мога да дишам.
Харесва ми.
Возим се на лифт.
Виждаш ли? - Каква гледка!
Този лифт до града ли е?
Отиваме в "Каско Виехо", стария град.
Там има разнородни магазини и ателиета на боливийски артисти.
Да купим още дрънкулки за мотора на Клаудио.
Да.
Поразително е, нали?
Първото, което забелязваш, е смесицата от местни хора...
ХИДАЯ, МЕСТЕН ПРОДУЦЕНТ
...и хора от испански произход. Напълно са се смесили.
Обожавам бомбетата.
Великолепни са. - Страхотни.
Приятна музика. Всички разбират, че са тук.
"Еко ефисиенте".
Весело е.
Много по-добре звучи от "би-бип".
Като камиона за сладолед при нас.
Това е много меко.
Виж това... Точно за мотора на Клаудио.
Още такива. Много такива.
Ще кара ето така.
А ламата ще издава звуци.
Виж тези!
Боже. Има шест струни.
Много благодаря. Магазинът ви е прекрасен.
Благодаря. - Хубав е. Благодаря.
Тази е хубава. Компактен размер.
Звучи прекрасно.
Хубава е, нали?
Харесвам лилавата. Хипарска е. Като...
В местен стил е.
Великолепна е. - Подхожда ти.
Много е сладка. Харесва ми.
Много благодаря.
Благодаря ви. Прекрасно. - Благодаря. Довиждане.
Тук ми харесва.
Интересна смесица от традиции и съвременност.
Отиваме в ресторант, който отначало е бил училище за бедни деца.
Много от възпитаниците му са станали известни готвачи.
Не прилича на нещата, които ядяхме през последните пет седмици.
Какво ядяхте?
МАРСИЯ, ГЛАВЕН ГОТВАЧ
Това-онова. - Чипс.
Шоколад, "Сникърс".
Да, "Сникърс"... - Боже.
Трябва да ви нахраним. - Да.
Това е уира-уира, традиционна билка от Андите.
Ето и малки яйца от пъдпъдък.
Правим пълнеж и опушваме с уира-уира.
Прилича на пръсти.
Покажете им пъдпъдъчите яйца.
Харесват ми тези украси.
Да, прекрасно е.
Това е един от най-готините градове,
в които съм бил досега.
Всъщност работим директно с производителите.
Три пъти годишно обикаляме Боливия
и търсим производители, свързваме се с тях.
Всичко ли е от Боливия?
Работим изцяло с боливийски продукти.
Еха. - Чудесно.
Да.
Обикаляме производители от Андите, Амазония, Чако
и събираме храна отвсякъде.
Клиентите ни искат да опитат храна от Боливия.
Затова събираме храна от цяла Боливия в една порция.
Това е идеята.
Работил съм това. Две години мих чинии, когато бях на 14, 15, 16 г.
Ти си готвачката, а аз - миячът. Това е положението.
Става ми весело, като гледам такива хора,
а доста съм работил в кухни.
Вършех пипкавата работа точно като него и ми харесваше.
Минаха години, докато заслужа този пост.
Беше специално място, защото отначало са обучавали бедни деца.
Учили ги да готвят.
Много от тези деца са станали главни готвачи
в кухни по цял свят.
Храната беше вкусна.
Изключително добра вечеря.
Изработена е тук, в Боливия.
Няма маркировка, но е много хубава.
Грифът е красив. Вижте какво дърво.
Хубаво е, нали?
Мислех си... Като я купихме, си помислих:
"Току-що купихме китара.
А сега какво? Как ще я закарам у дома?".
После се сетих,
че може да я оставим в буса и ще пътува в него.
Стана ми смешно.
Не познаваш тази част от мен.
Остава скрита, тайна.
Безкрайно, безнадеждно те обичам.
Готов съм всичко да ти дам.
Не бих те предал,
не бих те подвел,
не бих те оставил сама,
ако имаш нужда от мен.
Добре.
Може да го оставиш или да е при теб
до прозореца или палатката.
Ясно. - При проблем...
ТЕЙЛЪР
Издава сигнал, ако остане без ток.
Ще знаеш, че... - Сега разбрах.
Ако не се зарежда, можеш...
Гениално измислено. Да.
Друго хубаво място...
Ще караме до езерото Титикака и ще спрем в Копакабана.
Но има пътуване с ферибот.
И трябва да...
Не се движи по тъмно и...
Видяхте ли новата украса на мотора на Клаудио?
Пищящата лама.
Клаудио, какво мислиш?
Впечатлен съм.
КЛАУДИО
Издава звуци, а вятърът свисти около мотора.
Невероятно място! - Странно е.
Не искам да напускам Ла Пас. Много ми харесва.
Знам.
Виж, един от онези готини автобуси.
Да, хубави са.
С голям прозорец.
Страхотен е, нали?
Ще са му нужни огромни завеси.
Много е готин.
Доста се мъчи нагоре по хълма.
ЕЛ АЛТО, БОЛИВИЯ
Ел Алто е точно след Ла Пас.
Намира се на 4267 м и е сред най-високите населени места в света.
Доста странно, нали?
Няма логика. Трябваше да останем на главния път.
Щеше да ни отведе направо до...
Няма значение.
Нямаме много време. Опитваме се да стигнем до Копакабана.
Има ферибот, с който ще прекосим езерото Титикака,
но имат правила...
Последният ферибот е по залез слънце.
Ще се опитаме да го хванем.
При мен сочи направо.
При мен е наляво, после надясно.
Продължаваме да се изкачваме. Направо невероятно.
Нали е "Дългият път нагоре"?
Само нагоре.
Еха.
Това е...
Моята навигация постоянно сочи завой надясно.
Не знам кой е пътят.
Мисля, че се загубихме.
Така се изтощават батериите.
Зад нас е другият "Ривиан".
Къде отива?
Нагоре ли?
Сериозно?
Стига до... Върни се!
Наистина ли ще се изкачиш?
Поеха по грешния път.
Мисля, че трябва да минем от другата страна. Не е това пътят.
Не, не искам да го правя.
Прекалено е стръмно.
Дейвид...
Антъни, остани там. Ще обърна.
Дейвид...
Ще изляза оттук.
Излизам.
Ето я магистралата.
Значи трябва да минем оттук.
Внимавай с автобуса отляво. - А после...
Вляво... Наляво.
Уплаших се до смърт. Още се отърсвам от страха.
Подкарахме нагоре по пътя. Нямах работа там.
Точно ни смениха спирачките.
Момчетата работиха до 3:30 ч., за да оправят спирачките.
Бях ужасен.
Антъни беше в каросерията и снимаше.
Тейлър беше на прозореца.
Не преувеличавам. Бяхме в Ла Пас, на върха на света,
а пътят беше калдъръмен.
Казах си: "Ако колата откаже, свършено е с нас".
Щяхме да паднем насред прекрасния изглед.
Както и да е...
И това ще ми се върти в главата.
Не съм карал толкова дълго време.
Инструкторът ми по кормуване ще се гордее с мен.
ЛА ПАС
ФЕРИБОТ НА ЕЗЕРОТО ТИТИКАКА
Чарли, започвам да усещам височината.
Да, разбирам.
ЕЗЕРОТО ТИТИКАКА, БОЛИВИЯ
Наистина успяхме.
Езерото Титикака - най-високото в света.
Последният ферибот.
Момчетата са тук. Беше много тежко пътуване.
Тежко им е било.
Ферибот без разписание. Това ми харесва!
Не изглежда безопасен. Странна липса на правила.
Странно е да видиш нещо подобно,
нещо, което се случва без предварителен план, по прищявка.
Навън е студено. Студено е.
Разболявам се, Чарли.
Винаги може да те хване височинна болест.
Тейлър отново е зле, а мисля, че и Юън вече я усеща.
Да вървим.
Да намерим лекар.
Юън, добре ли си?
С теб съм, приятел.
Тейлър бързо се влошава,
но не се тревожа само за него.
КАРЪН, ЛЕКАРКА
Надявах се, че сте най-свободната лекарка в света.
Няма нищо. - Юън не е добре.
Ще го прегледаме. - Искам... Той не е молил за това,
но аз ви моля да го прегледате.
Да идем при него.
Юън?
Превод Йорданка Неделчева