Vi vil køre 21.000 kilometer gennem 13 lande.
Fra Ushuaia ind og ud af Argentina og Chile til Atacamaørkenen,
hvorfra vi kører til La Paz, før vi krydser Titicacasøen
og fortsætter langs Andesbjergene til Colombia og så til Panama
og gennem Mellemamerika og Mexico, og så er vi i Los Angeles 100 dage senere.
INSTRUKTØR/PRODUCER
Vi giver dem videokameraer med,
og de får også kameraer på deres hjelme, så de kan filme på farten.
Er det en vej? Åh gud!
En tredje motorcykel vil følge dem, og på den sidder Claudio, en kameramand.
Derudover vil Russ og jeg køre i to el-pickuptrucks
med kameramændene Jimmy, Anthony og Taylor, der også hjælper med logistik.
Vi filmer gutterne fra bilerne og mødes med dem ved grænser,
men ellers er motorcyklerne på egen hånd.
Bare de ikke er fanget midt i ingenting.
-De burde være blevet. -Ja.
Det var en fejl at køre.
Hejsa, gutter.
Vi er desværre løbet tør for strøm.
Hold da op. Der er langt endnu.
-Ja, 30 kilometer. -Netop.
Jeg må trækoplades.
-David er nok brudt sammen. -Ja, eller løbet tør.
Så vil de prøve at trække ham i gang på de her veje.
Ja, en her.
Okay.
-Vi tager os god tid. -Ja.
Du kører forrest. Han er nummer to i Sprinteren.
Og jeg halter bagefter.
-Lad os se. -Sí.
-Ja. -Tak, venner.
Lad os prøve at nå frem.
-Hvis I ikke tror på Gud, så begynd nu. -Ja.
Jeg har ingen briller, og min forrude er frossen.
Det spøjse ved de her rejser er, at det typisk går okay.
Men når det går galt, sker det i en fart.
Jeg kan intet se for støvet.
Men vi kan se lyset fra hotellet foran os. Vi må bare få den hjem.
Du er så tæt på, Russ. Jeg klarer den lige.
Hvis vi ikke fik begge biler med tilbage, havde vi været fanget.
I er her, mand.
Lige akkurat.
Sikke en vild tur.
Vi nåede frem til ladestationen, men jeg ved ikke med affjedringen.
Men vi er her. Det er det vigtigste.
Støv, kulde, galskab.
Man ved, man er i 5000 meters højde, når der i stedet for en minibar
er opstillet et medicinskab og iltflasker.
Det er en barsk vej, de skal køre i morgen.
Charley skal køre motorcyklen 50 kilometer på det vaskebræt
og det følgende.
Vi aner ikke, hvad morgendagen bringer.
SILOLIØRKENEN BOLIVIA
14.756 KILOMETER TIL LOS ANGELES
Der er cirka 100 kilometer af det her, før vi når asfalt.
Det er mere end forventet, men vi klarer det.
Vi må bare følge vejens præmisser, I ved.
Jeg slingrer rundt.
Okay. Her er meget sandet.
Kom så, Charley. Det skal nok gå.
Det går nok, Charley. Uha.
Hvad var det?
Jeg er lidt bekymret for mine ben.
De føles lidt... Jeg har jo de her smadrede ben.
UYUNI-SALTSLETTEN SILOLIØRKENEN
Vi har hørt om en sø, som de lokale kalder gudernes blod.
Den er utroligt rød.
Flamingoerne er åbenbart hvide, men deres fjer farves af søen.
Bjerget bagved er smukt.
Jeg kommer altid hjem med utallige billeder af min motorcykel.
Hold da op.
Det værste... Charley vil aldrig sige det,
men hans ben er så sårbare på grund af to slemme styrt.
Han ben er fulde af stænger, titanbolte og skruer.
Hvis motorcyklen vælter ned over hans ben...
Det kunne gøre en ende på hans ben.
Det må lure i baghovedet hele tiden, når vi slingrer rundt her.
Det er utroligt modigt, at... Han bider bare tænderne sammen og kører.
Han er ikke i fornægtelse, men han overvinder det og kommer videre.
Det er modigt.
Den her måde at rejse på er på den ene side spændende.
Det kan være sjovt, men det er krævende.
Man sover og spiser ikke nok.
Det er farligt at køre på motorcykel under de forhold.
Ewan kører ikke tit offroad, og Charley har haft nogle slemme uheld,
så han kan ikke stå op på motorcyklen.
Han har ikke stået op, for det lægger for meget vægt på de svækkede knogler.
Uha, her er lidt blødt.
-Det er okay. -Vildt blødt.
-Vi er 4400 meter oppe. -Over havoverfladen, ja.
Okay.
Se lige det bjerg. Det er bare...Det er bibelsk.
Åh, jeg har hår i øjnene.
Din lille skønhed. Kom så, smukke. Kom så.
Kom så, smukke. Vi kører op her!
Jeg ved ikke, om du skræmmer dig eller mig mest med de lyde.
Jeg kan ikke lide det.
Jeg kan ikke lide sandet. Her er vildt sandet.
Så tæt på og dog så langt fra.
Nu ser den anden vej bedre ud.
Man kan ikke vinde. Løst greb, løst greb. Klø på.
Kig lige frem. Styr motorcyklen med blikket.
Jeg vil være derovre.
Jeg kører derover!
Der er lidt... lidt blødt her.
Kors, Charley er styrtet. Han er styrtet.
Okay. Det skal nok gå.
Er du uskadt?
Er du uskadt? Kom du til skade?
Mit ribben. Lidt.
Jeg mærkede bare mit ribben klikke.
-Åh nej. -Det går. Jeg tror, jeg klarer mig.
Jeg kan trække vejret.
-Okay? -Ja. Godt så.
Lad mig komme om, så vi begge løfter.
Alt vel? Jeg frygtede for dit ben.
-Okay. -Op.
En, to, tre, sådan.
-Sådan. -Okay?
Mens jeg faldt, tænkte jeg på, at alt raslede løs.
Jeg satte farten ned, men jeg gav stadig en smule gas.
Det hjalp ikke.
Ja, det her er godt nok hårdt.
Godt så. Jeg lavede et dumt styrt.
Jeg var så bekymret for at få mine ben op og af vejen.
Man kan kigge på nok så mange kort, men før man kører rundt her,
aner man ikke, hvordan her er.
Vi vidste, Bolivia var krævende, men ikke så krævende.
Pludselig føler man sig meget sårbar på motorcyklen.
I bil er det meget lettere, for man har fire hjul.
Så det er ikke lige så lumsk, hvis man ryger ud i dybt sand.
Vi er midt i ingenting, og der er stadig lang vej endnu.
Jeg ved ikke, om det er den rette vej.
Den sidste svære del er ikke en vej. Det er bare hjulspor.
Og de er i et stort, åbent område.
Ewan og Charley kæmper uden tvivl med de spor.
Jeg burde ikke være kørt med en defekt håndbremse.
Vi har ingen set siden den varme kilde.
-Her er afsides. -Ja.
-Det var nær gået galt. -Hold da op.
-Men jeg klarede det. -Ja, mand.
Helt hen i den anden side. Jeg troede, du ville vælte.
Det er vist Dave.
Halløj.
Kør op foran, og så...
Kan vi filme fra taget?
-Dave, håndbremsen. -Uha. Dave, bilen.
Åh gud, åh gud. Dave, pas nu på.
Dave, pas på!
I guder. Er I okay?
Ja. Der er ingen håndbremse.
Charley?
Jeg har ingen bremser. Vi fik dem til at se på det i går.
Jeg lejede en bil i morges, der ikke kom.
Rivian-gutterne advarede mig, men jeg lyttede ikke.
Heldigvis kom ingen til skade.
Jeg er svimmel.
Det er en stor sten.
Las os hæve den, for den sidder fast. Hvis vi kan hæve den fem centimeter...
-Og så bakse med stenen? -Tja, egentlig.
Måske kan vi hive stenen væk, hvis vi hæver den nok.
Ja, men er stenen for tung?
Vi må i hvert fald blokere de to hjul, så vi ikke triller tilbage igen.
Lad mig se, om jeg kan komme op.
Jeg frygter, at den ikke kan bære vægten og bare vælter.
Det var et skræmmende syn. David har ingen håndbremse.
Og pludselig, mens han ikke var i den, trillede bilen baglæns.
Anthony stod på taget med kameraet. Maxim sad foran, og bilen trillede.
Det tog mig et øjeblik at forstå situationen.
Og Dave løb ved døren, der var på vej ned ad skråningen,
for at komme ind, men det gik ikke.
-Ewan, Charley? -Ja?
Kan I kigge på stenen og se, om bilen er fri?
Hvis vi ikke får David i gang, er de fanget i ørkenen, så alle hjælper.
Det må være affjedringen.
-Er der væske i den? -Bliv ved, Dave.
-Vi kan nok ikke flytte stenen. -Er alle hjulene blokeret?
-Se... -Ja, sådan.
En gang til, Mac.
Det er min øjesten. Hun fik mig hertil.
Kom så, skatter.
-Tag dig god tid. -Anstreng dig ikke heroppe.
Hvis vi trækker den væk nu...
Når vi trækker den væk, kan bilen ryge ned på den igen.
Donkraften er ikke helt stabil, så pas på. Den skal ikke ryge ned over dig.
Stenen må den vej.
Ja, hvis vi kan flytte den 20 centimeter...
Hvad siger du? Kan vi det? Måske har du ret.
Donkraften kan løfte lidt mere, så lad os prøve at give den en gang mere.
-Sådan. -Den er fri!
Ja, men vi er ikke uden for fare.
-Hvor stabil er donkraften? -Ret stabil.
-Ikke fremragende. -Ikke optimal.
-Du skal ikke kravle derind. -Men rebet skal rundt om stenen her.
Klart. Det fikser jeg.
Mac, pas nu på.
-Vent... -Sådan der!
-Alle bevarer roen. -Rolig nu. Tag dig god tid.
Satans. Folks hoveder er under den.
Lad mig rykke tilbage.
Hurra. Godt så. Alle væk fra bilen.
-Vent... -Hold afstand.
-Mac, kom nu væk. -Den drypper ikke mere.
Vi fjerner sten ved hjulene.
-Noget faldt af. -Hurra.
Der faldt en stor dims af.
-Dave, vil du lige se på den? -Den tager jeg.
Ja, sådan. Kom så, venner. Enten kan de køre eller ej.
Ja.
Dækket så skidt ud. Han burde ikke køre i den.
Og der faldt en stor klump metal af. Men det er jo hans valg.
Lige nu er vi alle i sikkerhed og i live.
-Der er lang vej igen. -Ja.
Åh gud. Det glæder mig, at vi triller lidt.
Men jeg vil ikke vente mere. Jeg vil af sted.
-Hør... -Hvad kan det være?
-Hvis der ryger et hjul... -Ja.
-Det er værre. -Så er det alvor.
To minutter kan spare en meget tid.
Jeg er med, Maxim. Jeg vil ikke blive i ørkenen.
Når den kører, må man fortsætte.
De her prototyper har lidt.
-Jeg hører dig. -Lad os se. Jeg elsker dig.
Jeg er bag dig. I lige måde.
Fik nogen identificeret den del?
Hvad var dens funktion?
Den var en del af affjedringen på den anden side.
-Så den var måske bare til olie. -Nej, den var ikke.
Den var for... Til sådan en bil skal oliebeholderen være...
Lad os drikke lidt vand, før vi kører.
-Lidt af min urin fra i går? -Urin? Lækkert.
Jeg tissede faktisk i den i går.
Det er en dynamisk forandring.
Det er nogle helt andre veje, et helt nyt eventyr.
Der er større risiko for ikke at nå frem, og at ting går i stykker.
Og efter at have rejst længe bliver folk også udkørte.
Dynamikken mellem folk...
Jeg har aldrig følt mig tættere knyttet til dig.
-Det elsker jeg. -Det er skønt.
Folk får nok af hinanden.
Og det hele kan kulminere nu her.
Og glem ikke, at vi de sidste tre dage har været i 4600 meters højde.
Ja.
4572 METER
Og gutterne triller af sted bag os.
Hvad gør vi?
I må fortsætte. Det bliver hurtigt mørkt.
Okay, mand.
Så vi ramte den her sten med førersidens bagende.
Den var enorm. Den smadrede ønskebenet, og der sprøjtede væske ud.
Og... kan jeg slå den pumpe fra?
Fire ledninger sammen, grå. Hiver jeg i dem?
Godt. Tak, Pete.
Det her er lige så godt som beton.
Er det vejen? Åh gud.
-Det må jeg sige. -Smukt.
-Jeg får lyst til at tude. -Åh gud.
Det her er jo nærmest en flad vej i forhold til tidligere.
Se lige himlen. Hold da op.
Jeg er ellevild med det. Jeg har det for fedt.
Smukt.
Vi er lidt forsinkede, men det var godt, vi kunne hjælpe David.
Det har været en lang dag, men vi må fortsætte til Uyuni.
Det føltes som en drøm. Den lange tur, saltsletten i måneskin,
og så et pletfrit hvidt hotel. Det var pænt af dem at lade os lade op.
-Er der en stik... -Der er en stikkontakt.
-Sådan her? -Ja.
Hej, lama.
BRUNO LAMA
Den er så blød.
Du bliver en trøje en dag.
Hvad sagde du?
Jeg sagde: "Du bliver en trøje en dag." De bruger ulden som fra får.
Så blød.
De har fundet et par gamle venner til mig.
Det har været tre episke, utrolige dage.
Vi fandt lidt...
VIDEODAGBOG
asfalt og så...
Vi nåede op på 180 kilometer i timen, og det var fantastisk.
Og hvis I kigger her... Det hele er bygget af salt.
Bogstaveligt talt.
Åh gud. Hvad gør I ved bilen?
Godt spørgsmål.
Hvordan kan I have nok materialer med?
-Vi improviserer. -Jaså.
-Det må man jo. -Netop, ja.
-Vi tilpasser os. -Ja da.
-Davids bil ramte en kæmpe sten. -Ja.
-Og den her del af bilen er væk. -Ja.
Hvad er det?
-Der opbevares ekstra olie. -Heri.
Charley, den var til olie. Mange tak. Det var en oliebeholder.
-Den her. -Den.
-I keder jer aldrig. -Nej, bestemt ikke.
Bilerne er næsten fikset.
Vi skal langt i dag, men først vil vi se saltsletten.
UYUNI-SALTSLETTEN BOLIVIA
Den er jo enorm.
Det er verdens største saltslette her uden for Uyuni i Bolivia.
-Så smukt. -Sikke et sted.
Det er vildt, at det ligner hud.
-Ja, elefanthud. -Ja.
På visse tider af året regner det her
i nogle måneder, og så bliver det til en stor sø.
Og åbenbart verdens største spejl.
Hvis man er langt nok inde mod midten,
siger de, man intet kan se. Man kan fare vild.
-Man bliver desorienteret. -Ja.
Man kan ikke se horisonten. De siger, man kun kan se salt.
Så man aner ikke hvor man kommer fra, og hvor man skal hen.
Folk har mistet livet herude.
Det er vildt farligt, men utrolig smukt.
Her er vi så midt på Bolivias højslette.
Vi er stadig 3650 meter oppe. Jeg har elsket de sidste tre dage,
selvom der har været svære øjeblikke.
Jeg dyrker ikke offroading. Jeg kan lide at køre på veje.
Jeg kører nogle gange på baner, men ikke så tit.
Jeg behøver ikke køre hurtigt.
Jeg elsker bare at køre på motorcykel fra A til B.
Her føler jeg mig hjemme på motorcyklen.
Motorcyklerne har gjort det godt.
Harley'erne har bare holdt ud.
De er spritnye. De forhandles ikke. De er en prototype.
At køre på dem fra Tierra del Fuego op til Los Angeles...
Sikke en god historie det bliver, hvis det lykkes.
Og de vil gøre alt for at hjælpe os.
Jeg er stolt af at være testkører for Harley Davidson. Det ryger på mit CV.
Det er vores første UNICEF-besøg.
Jeg elsker at samarbejde med dem. Og deres arbejde er så vigtigt.
Det er en ære at arbejde med dem.
Her har UNICEF og Bolivias regering lavet en kampagne for at åbne skoler,
hvor de indfødte folk både kan lære om deres eget sprog og spansk
og om deres egen kultur, for det fandtes der ikke før.
-Vi er tidligt på den. Det sker aldrig. -Utroligt.
I nåede frem. De overlevede.
Det handler om at uddanne indfødte børn, der bor meget afsides.
Der er en fantastisk skole midt i ingenting.
Nogle børn går i timevis for at komme i skole.
Det er imponerende, hvor langt de går.
Hvordan var det for quechuabørnene, før skolen blev bygget?
43% af Bolivias befolkning er indfødte.
For 30 år siden havde jeg ikke måtte bære den her.
De indfødte blev glemt, som om de ikke eksisterede.
I 1990 begyndte UNCEF at samarbejde
med otte skoler om tosproget og interkulturel uddannelse
for at undervise de indfødte børn
på deres eget sprog og med viden fra deres egen kultur.
CHALLAMAYU-SKOLEN BOLIVIA
Disse indfødte quechuaer er vokset op med skolen.
Den har ligget her i ti år.
Hej, hej, hej.
Hej. ¿Cómo estás? Hejsa. Hvordan har du det?
-Halløj. -Hej.
Hvad? Nå.
-Gracias. -Bienvenido.
-Godt at møde dig. -Kom ind.
-Denne vej. -Vent her.
Hejsa. Sådan.
Okay. Det kan jeg lide. Mange tak.
Den der?
Det betyder dans.
Hun er god.
Fire, fem, seks, syv, otte, ni, ti.
Og det er deres lokale sprog?
-Det er quechua. -Ja, quechua.
Det er skønt at se ungerne lære quechuaordene for lokale planter.
"Rod."
-Min alder? -Ja.
Hvor vover du? Jeg er 48.
Hvad arbejder du med?
Jeg er skuespiller.
Hvilke film har du lavet?
Har I set Trainspotting?
Nej. Hvad med...
Har I set Star Wars?
Star Wars?
¿Sí? Nej, måske ikke heroppe.
Jakob og Peter Plys?
-Den med Peter Plys? -Næppe.
Jeg vil tale med min agent.
De har ikke set nogen af mine film.
Ja, se mødrene.
-Hattene er fede. Fedt look. -Så fedt.
Lag på lag af farverigt stof og en fed hat.
Strikker nogen af dem?
Mig, mig, mig.
-Dem alle? -Hold da op.
-Nu har jeg chancen, Charley! -Det er nu, Ewan.
Hold da op. Se bare her. I strikker virkelig.
Se lige mønsteret. Laver I fis? Har du lavet det?
Det er kompliceret.
Det er let nok. Man skal bare bevæge hænderne.
Børnene bevarer deres kultur med strikning og andet håndarbejde.
Denne strikhue, der hedder en chullo,
fortæller om barnets ophav og forhold til naturen.
Det er kompliceret. Jeg har prøvet.
Det er svært at strikke med, for det er fibre, ikke uld.
-Han har nederdel på. -Du har ikke skæg.
-Ja, men vi bærer kilt. -Det tror jeg ikke på.
-Jo, det er hans. -Og sådan nogle sokker.
Jeg tror ikke på dig.
Hver familie har sine farver.
Charley?
Godt så.
Jamen dog.
Jeg er for stor til stolen.
Tak, fordi I kom til Bolivia.
-Nej, det er os, der takker. -Tak, fordi I besøgte skolen.
"Tak, fordi I valgte at besøge Bolivia."
-Det er os en fornøjelse. -Her er smukt.
Der var herligt.
Og børnene var så søde og sjove, og sikke en skøn optræden.
Det er fedt, at de kan lære om deres egen kulturs sprog og spansk.
Verden ligger for deres fødder. Eller...
Ja, for de bor 4600 meter oppe.
Verden ligger reelt for deres fødder.
Der kommer en bil.
Så er vi i La Paz.
Her er La Paz. Vi nåede La Paz, Charley.
La Paz er tætbefolket,
men her er åbenbart en god balance mellem moderne og indfødt kultur.
Jeg glæder mig til at se det.
-Utroligt. Det er fedt. -Det er en genial idé.
Den er ikke nede på jorden, den forurener ikke, den fylder ikke.
Den kan være hvor som helst. Selv i en proppet by kan man få plads.
Ja.
Men det må være skrækkeligt at bo et sted, hvor de kører forbi.
-Vil I prøve offentlig transport? -Hvor går vi hen?
Man er altid forpustet her.
-La Paz, her kommer vi. -La Paz.
For pokker. Jeg kan ikke trække vejret.
Vi kører i svævebane.
-Se lige. -Hold da op, en udsigt.
Svævebanen kører op til byen.
Vi kører op til Casco Viejo, det gamle kvarter.
Det er en blanding af eklektiske butikker og lokale kunstneres håndværk.
Lad os finde mere pynt til Claudios motorcykel.
Ja. Hold da op, den er spektakulær.
Det første, man bemærker, er blandingen af indfødte og...
HIDAYA LOKAL PRODUCER
folk med spanske aner. Det er virkelig et sammensurium.
Jeg er så vild med hattene. Det her er så herligt.
-Skøn musik. Så ved man, de er der. -"Eco efficiente".
Det er sjovt.
Det er klart bedre end...
Derhjemme lyder isbilen sådan.
Det er meget blødt.
Det er den slags, vi skal finde til Claudio.
Mere af den slags. Meget mere.
Så kan han køre af sted.
Og lamaen siger...
Se lige her.
Den har endda seks strenge.
Gracias. Din butik er smuk.
-Tak. -Bueno. Smukt. Tak.
Den er ret fin. En god rejsestørrelse.
Fin lyd.
Den er fin, ikke?
Jeg kan lide det lilla. Det er så hippieagtigt.
-Det er så boliviansk. -Det er fedt, ikke?
Det ser så sødt ud. Jeg kan lide det.
Mange tak.
-Gracias. Tak, venner. -Hasta luego.
Her er en fed blanding af traditionel og moderne kultur.
Vi skal hen på en restaurant, der begyndte som skole for udsatte unge.
Siden da er mange af eleverne herfra blevet anerkendte kokke.
Det er noget andet end det, vi har været vant til de seneste fem uger.
Hvad har I spist?
MARSIA TAHA CHEFKOK
-Det har svinget. -Chips...
-Mountain-barer, Snickers. -I guder. Okay.
-I må have ordentlig mad. -Ja.
Det er wira-wira, en krydderurt fra Andesbjergene.
Og så er der vagtelæg.
Vi fylder den og røger dem over wira-wira.
Cirka en fingers...
Vis dem vagtelæggene.
-Jeg er vild med de små detaljer. -Ja, det er smukt.
Det føles som en af de fedeste byer, jeg nogensinde har været i.
Vi arbejder tæt sammen med producenterne.
Tre gange om året rejser vi rundt i Bolivia
for at finde råvarerne og møde producenterne.
Hold da op. Er alt fra Bolivia?
Vi arbejder udelukkende med bolivianske råvarer.
-Det er herligt. -Ja.
Vi finder ingredienser i Andesbjergene, Amazonskoven, Chaco,
og så samler vi det hele.
Folk, der kommer her, vil se hele Bolivia, og vi samler det hele på tallerkenen.
Det er tanken.
Jeg var også opvasker i to år, da jeg var 14, 15 og 16 år.
Du er kok, og jeg vasker op. Sådan fungerer det her.
Jeg synes, det er så spændende at betragte folk som dem.
Og jeg har arbejdet i køkkener som dette.
Jeg har nørklet med detaljerne, som han gør. Jeg elsker det.
Det ville dog tage mig nogle år at nå det niveau.
Det var et særligt sted, for de begyndte med udsatte unge
og lærte dem at lave mad, og mange af dem blev dygtige kokke
i køkkener overalt i verden.
Og maden var udsøgt.
Det var en fremragende middag.
Håndlavet i Bolivia. Det står ikke på den, men den er smuk.
Gribebrættet er flot. Se træet. Flot, ikke?
Vi købte den, og så tænkte jeg:
"Jeg har lige købt en guitar. Hvordan får jeg den med hjem?"
Og så tænkte jeg:
"Den kommer over i Sprinteren, og så kører vi den hjem."
Det var meget skægt.
Godt så.
Man kan gå sin vej eller sove med den ved vinduet eller teltet.
-Jaså. -Sker der så noget...
Den siger sådan, hvis strømmen forsvinder.
-Så det er modsat. -Så hvis den ikke lader, kan man...
Du er så opfindsom.
Hvad kan være bedre?
Vi skal til Titicacasøen og ender på Copacabana.
Men vi skal sejle over, og vi må...
Den lægger til om natten, så...
Har du set Claudios nye galionsfigur?
Den skrigende lama.
Claudio?
-Jeg er imponeret. -Den sidder foran...
...mens du ræser af sted.
-Sikke et sted. -Ja, det er vildt.
Jeg vil ikke af sted. Jeg kunne lide La Paz.
Ja.
-Der er en af de seje busser. -Ja, de er fede.
Se den enorme bagrude. Fedt, ikke?
Der skal nogle store gardiner til. Den er så sej.
Han kæmper sig op ad bakken.
El Alto. Byen ligger uden for La Paz
knap 4300 meter oppe. Det er et af verdens højest beliggende beboede områder.
Det giver ikke rigtig mening, vel?
Slet ikke. Vi burde være blevet på hovedvejen.
Den havde ført lige til... Nå, glem det.
Tidsplanen er stram. Vi skal nå til Copacabana.
Derfra sejler færgen, der krydser Titicacasøen.
Men reglen er, at den sidste færge sejler, når solen går ned.
Så vi skal nå det.
-Min siger ligeud. -Min siger venstre og så højre.
Vi kører bare op og op og op. Det er utroligt.
-Det er virkelig den lange vej op. -Opsedasse.
Hold da op. Her er...
Min beder mig hele tiden dreje til højre.
-Hvilken skal vi tro på? -Vi er vist faret vild.
Det her tærer på vore batterier.
Der er den anden Rivian bag os. Hvor skal han nu hen?
Herop? Virkelig? Det bliver... Kom tilbage!
-Skal vi virkelig op ad den? -De kører den forkerte vej.
Vi skal vist den anden vej. Det der er ikke rigtigt.
Det der gør jeg ikke. Der er alt for stejlt.
David...
Anthony, vent der. Jeg vender lige.
David? Jeg stiger ud.
Jeg stiger ud.
Der er landevejen. Så vi skal køre langs den.
-Pas på bussen til venstre. -Min venstre.
Jeg er dødsensangst. Jeg er stadig oppe at køre.
Vi kørte op... Det burde vi på ingen måde, og bremserne er lige blevet ordnet.
De arbejdede til klokken halv fire i nat på bremserne.
Jeg var skrækslagen.
Anthony sad bagi og filmede.
Taylor hang ud af vinduet.
Jeg overdriver ikke. Så stejlt er der i La Paz, helt øverst oppe.
Og der lå brosten.
Jeg tænkte: "Hvis bilen går i stå nu, er vi dødsens."
Vi ville trille direkte ud over kanten.
Nå, men... Nu har vi det her problem.
Jeg har aldrig holdt hænderne på ti og to så længe.
Min gamle kørelærer ville være stolt.
FÆRGEN OVER TITICACASØEN
Charley, jeg begynder at kunne mærke højden nu.
Ja, bestemt.
TITICACASØEN BOLIVIA
Tænk, vi nåede det. Titicacasøen, den højest beliggende sø i verden.
Den sidste færge.
Gutterne er derhenne. Sikke en skræmmende tur.
De kæmpede nok.
En totalt tilfældig færge. Jeg er vild med det.
Den er bare så usikker og vanvittig.
Når man ser noget her i verden,
der stadig ligner det rene Storm P...
Her er koldt.
Ja, jeg har det skidt, Charley.
Højdesygen kan ramme når som helst.
Taylor har det skidt igen, og det har Ewan også.
Kom så!
Lad os finde en læge.
Ewan, er du okay?
Jeg er hos dig, ikke?
Taylor får det værre og værre. Men jeg er ikke kun bekymret for ham.
KAREN LÆGE
-Jeg håbede, du intet skulle lave. -Det er fint.
Ewan har det ikke godt.
-Vi ser på det. -Han bad ikke om at se dig.
Men jeg vil gerne have, du tjekker ham. Lad os komme af sted.
Ewan?
Tekster af: Natascha Tøsse