HOSSZÚ MOTOROZÁS FELFELÉ
Huszonegyezer km és 13 ország vár ránk ezen a motoros túrán.
Ushuaiából indulunk, Argentína és Chile között szlalomozunk az Atacama-sivatagig,
majd következik La Paz és a Titicaca-tó,
aztán az Andok mentén elrobogunk Kolumbiáig, átkelünk Panamán,
Közép-Amerikán és Mexikón, hogy 100 nap múlva megérkezzünk Los Angelesbe.
RENDEZŐ - PRODUCER
Felszereljük a fiúkat kamerával,
és mikrofonnal ellátott kamerát teszünk a bukósisakjukra,
hogy felvegyék a motorozást.
Ez egy út? Egek!
RENDEZŐ - PRODUCER
Egy operatőr, Claudio is motoron megy velük.
Russ és én két elektromos autóval kísérjük őket,
a másik operatőrrel, Jimmyvel.
Anthony és Taylor a logisztikában segítenek.
Mi a kocsiból filmezzük őket,
és a határokon találkozunk,
egyébként a motorosok végig magukban lesznek.
Copacabana.
Tegnap este érkeztünk, és nem éreztem jól magam.
Megduzzadtak a nyirokcsomóim, és azt gondoltam: "Ó,
attól tartok, benyeltem valamit."
Most reggel már jobban vagyok.
13 747 KM LOS ANGELESIG
Végleg búcsút intünk Bolíviának. Köszi, Bolívia!
Bolívia annyira más, mint Chile és Argentína.
Szinte kézzelfogható és nagyon más a kultúrájuk.
Igen, így van.
Megdöbbentő, hogy mekkora utat tettünk meg.
Ja. Király.
A térképen jól látszik, milyen messzire jutottunk el.
Átgurultunk Argentínán, Chilén és Bolívián.
Most Perut vesszük célba,
ahol a Machu Picchu található.
Gyerekkorom óta szerettem volna eljutni oda.
Oké. Itt vagyunk Peruban.
Puno városa felé tartunk.
Titicaca-tó.
Iskolában, amikor gyerekek voltunk, jót nevettünk volna ezen a néven.
Aha.
Bár most sem vagyunk különbek.
Tényleg nem.
Van, aki sosem nő fel.
Nagyon várjuk már a Machu Picchut, de előtte megnézünk még pár helyet.
Például ezt az érdekes helyet a Titicaca-tó mellett.
Mi ez, amit látunk, Maxim?
Hogy mit látunk? Ez egy inka helyszín.
HELYI SZERVEZŐ
- A neve: Inca Uyo. - Inca Uyo.
- Inca Uyo... - Az Inca az inka népre utal,
az Uyo pedig a férfi nemi szervre.
- Oké. - Ez egy szép kifejezés a hímvesszőre.
- Értem. - Jó. Oké.
Ma a Termékenység Templomának hívják ezt a helyet.
Ennek tekintik a mai peruiak.
A kő kifinomult megmunkálása és a hely struktúrája miatt.
Ez a hely vagy egy templom volt, vagy a curaca háza,
vagyis a közösség vezetőjének, a törzsfőnek az otthona.
Vagy egy olyan hely lehetett,
ahol fel lehetett keresni az inkákat.
Innen ered az Inka Birodalom.
A hiedelem szerint innen, a Titicaca-tó vidékéről.
Értem.
Ezeknek a köveknek fontos a struktúrája.
Nagy részben megsemmisült, de látni az alapokat.
Termékenységi problémával küzdő emberek szoktak idelátogatni.
Sikerrel?
Azt mondják. Sok nő, akinek ikrei születtek,
ezt annak tulajdonítja, hogy ráült az itteni gombák egyikére.
Nagyobb termékenységre vágysz?
Szívjad csak!
Nem úgy értettem, csak kicsúszott a számon.
Ha lefilmezed azt a párt ott,
szerintem az tökéletesen kifejezi ennek a helynek a lényegét.
Azt a párocskát ott.
Haver, ne! Ezt nem kéne. Tudom, hogy szeretsz. Ne, ne!
Ezt nem kéne. Ne!
Ne! Ne!
Ne, ne csináld ezt!
- Jaj, ne! - Kezd beizgulni.
Látták, milyen termékeny lettem?
Látták? Az a kutya alig bírt lekattanni rólam. Őrület.
Működik. Kétségtelenül hatásos.
Tyűha! Micsoda kilátás!
Elég király.
Ma Cuscóba akarunk eljutni, ami 391 km-re van innen.
Ma felkeresünk egy kondorkeselyű-menhelyet.
Ahol ápolják, majd visszaeresztik őket a vadonba.
Ez itt a Ccochahuasi állatmenhely.
Ezek itt az Andokban honos kondorkeselyűk...
ÁLLATMENHELY
- ...főként velük foglalkozunk. - Azta!
A kondorkeselyű a világ legnagyobb röpképes madara,
és Peruban az egészség és a halhatatlanság szimbóluma.
Ezek sérülten kerültek ide?
- Igen. - Tényleg?
Néhányuk a Yawar Fiesta miatt került ide.
Ez egy olyan ünnepség, amely során
a keselyűt a lábánál fogva rákötözik egy bika hátára.
Ebből a keselyűk törött szárnnyal,
és egyéb sérülésekkel kerülnek ki.
Van, hogy kitörik a nyakukat.
- Elpusztulnak. - És ez az ünnep...
- hagyomány... - Illegális...
A bikák jelképezik a spanyolokat.
A kondorkeselyűk pedig az inkákat.
A küzdelmük az ősi idők harcaira emlékeztet.
Így amikor a bika győz,
az azt jelenti, hogy rossz év jön.
Ha a kondorkeselyű nyer,
jó év következik.
Akkor az emberek befektetnek a vetésbe.
Persze ez az egész rossz.
Mert a keselyűk látják a kárát.
- Igen. - Persze.
Nem szeretem, amikor a vadállatokat ketrecekben,
rácsok mögött tartják.
Ám ebben az esetben tényleg elhiszem,
hogy megpróbálták meggyógyítani és szabadon engedni őket.
Atyaég! Nézd, ez mekkora!
Így repül egy kondorkeselyű.
Csodálatos.
Ezek itt andoki ludak.
Ezek a madarak
egész életre választanak maguknak társat.
Oly szoros a köztük lévő kötelék, hogy amikor az egyikük elpusztul,
a másikuk belehalhat a szomorúságba.
Vagy ami még rosszabb:
öngyilkosságot követ el.
- Tényleg? - Ne!
- Bizony. - Igen?
Levetik magukat a szikláról, a legtetejéről,
és csukott szárnnyal becsapódnak a földbe.
- A mindenit! - Úristen!
Mert az élet értelmetlen a párjuk nélkül.
Ezért tartják őket...
a szeretet és a hűség szimbólumának.
Szomorú lennék, de...
- Az lennél, ugye? - Olly miatt?
- Igen. - Értelmetlen lenne élni.
Igen. Akkor te is megtennéd.
Igen, de nem hiszem, hogy levetném magam egy szikláról.
Más módon tenném.
Nagyon izgulok, mert este
elvonatozunk a Machu Picchuhoz.
Szeretem ezt a régi harangot. Visszarepít az időben.
Vigyázz a peronon!
Vonattal a Machu Picchuhoz. Kell ennél jobb?
Ez a vonat kifejezetten a Machu Picchuhoz megy.
Egy egész vonat egyetlen turistahely miatt.
Jól fog esni pár óra vonatozás.
Irány a Machu Picchu! Úristen!
El sem hiszem.
Volt róla egy poszter a falamon valahol az iskolában.
A teremben folyton erről álmodoztam.
Amióta az eszemet tudom, látni akartam. Nagyon izgulok.
A Machu Picchu 1438 m magasan van.
Mivel elég korlátozottak az odajutás lehetőségei,
ezt a vonatot direkt ezért építették.
Két óra a menetideje.
Hihetetlen, hogy elértük a vonatot.
Általában két-három nap késéssel érünk oda a programjainkra.
De most végre...
időben ideértünk és átszálltunk. Itt ülünk a vonaton.
Jó volt ez a vonatozás.
Este tíz óra van, 22.02.
Hajnali 4.00-kor fogunk kelni.
Majd 4.30-kor indulás a szállásról és 5.00-kor megpróbálunk feljutni.
És...
Alig hiszem el, mert egész életemben erre vágytam,
hogy eljöhessek ide.
Holnap láthatom ezt a különleges helyet.
Egyszerűen nem merem elhinni, hogy tényleg itt vagyok.
Jó éjt mindenkinek!
Machu Picchu. Machu Picchu-nap.
Úgy hallottam, napkeltekor a legnagyobb élmény.
Mindent megteszünk, nehogy lekéssük.
HAJNALI 5.20
- Nem csodálatos? Odanézz! - Hihetetlen, igaz?
Egy csapásra teljesen új táj ölel körül minket.
Olyan, mint a dzsungel, ugye?
Ez nem tetszik. A busz túl közel megy az út széléhez.
Miért ülök az ablaknál?
Megérte korán kelni. Elsők vagyunk a sorban.
- Erre? Si. Gracias. - Fel.
- Bocs, hol van a Machu Picchu? - Szerintem...
Közel járunk?
Most jön a legnehezebb szakasz. Ráadásul 2440 m magasan vagyunk,
úgyhogy nem lesz könnyű feljutni a csúcsig.
Nem tudom, mennyit kell még mennünk.
- Atyaég! - Nem tudod, hol...
Már most alig bírja a lábam.
Te menj tovább! Én lemegyek. Mert egy kicsit...
- Nem! Veled tartok. - Ne, jó lesz így!
- Nem számít. - Nem akarom, hogy kihagyd.
- Csak utánad! - Nem, pihenek.
Oké.
- Hajrá! - Kösz.
Ewan előreszalad. Én képtelen lennék rá.
Nekem az ilyet már nem bírja a lábam.
Itt is vagyok. Megyek egyre feljebb és feljebb. Remélem, fentről látni fogom.
Ewan felmegy a Nap-kapuhoz, ami 45 percre van innen.
Utána erre megyünk tovább.
Alig tudok beszélni. Tyűha!
Kár, hogy nem látni mindent, mert csak 2500 embert engednek fel naponta,
úgyhogy kiváltságos dolog itt lenni.
Valószínűleg a 13. században épült.
Rejtve volt egészen az 1911-es újrafelfedezéséig.
Annyira szerettem volna már látni.
Ez az út sosem ér véget. Bízzunk benne, hogy sokan megfutamodnak ettől,
és itt kisebb lesz a tömeg, mint odalent.
- Hola! - Hola!
Egy, két, hár'.
- Jól van. - Kösz, haver.
Kösz.
Ó, egek! Nem pont erre az élményre számítottam idefent. Na mindegy.
Fénykép!
A Nap-kapunál tudtam meg, hogy vannak,
akik négynapos túrával közelítik meg a másik oldal felől.
Így aztán, mire odaértünk, mintegy 50-en, 60-an...
Kész fényképezkedés lett belőle.
- Ez szuper. Jó kirándulást! - Kösz.
Hová üljünk le?
Menjünk kicsit lejjebb az ösvényen?
Azt hiszem... Igen.
Félek, hogy elrontom mások élményét. Ez a gond.
- Hogy van? Örvendek. - Hogy s mint? Örvendek.
- Igen. Rendben. Igen. - Igen? Kösz.
Ezek a felhők nem szoktak korán feloszlani.
Keresek magamnak egy másik közkedvelt részt.
- Hola! - Hola, buenos días!
Itt kell aláírni a felelősségvállalási papírt?
Oké.
Ez egy olyan veszélyes ösvény, hogy alá kell írni befelé
és kifelé is, a biztonság kedvéért.
Úristen, micsoda hihetetlen szakadék!
Csak semmi lökdösődés!
- Ó, a híd! Azta! - A híd.
Hűha!
Vannak lefelé vezető lépcsők, a sziklába vájva.
Te jó ég, ez hihetetlen!
Lezárták, mert voltak, akik idejöttek,
és lógaszkodtak a tetejéről, úgy szelfiztek,
vagy hasonló agyament dolgokat csináltak.
Szerencsénk lesz, tisztul az ég.
Úgy tűnik, igaz? Nagyjából még egy óra,
- és tényleg szerencsénk lesz. - Ja.
Ó, és íme!
Megfordítom a kamerát.
Ez szédületes. Annyira örülök, hogy láthatom.
Hihetetlen, hogy az előbb még semmit sem lehetett látni.
Akkor semmit sem láttunk.
Sok inka települést leromboltak a spanyol hódítók,
de ezt sosem találták meg. Hála Istennek!
Tyűha! Végre felértem ide. És itt van a Machu Picchu.
Végre szétoszlottak a felhők. Csodaszép!
Annyira izgultunk felfelé jövet, hogy láthatjuk, és aztán...
Szerintem jó volt, hogy várnunk kellett rá.
Így körülnéztünk itt, meg beszélgettünk róla,
próbáltuk elképzelni, hogy milyen lehet.
Nézegettük a fényképeket, és aztán hirtelen felfedte magát.
Lélegzetelállító. Lenyűgöző.
Elképesztő.
Sok régész úgy gondolja, hogy Pacsakutek inka király építtette magának,
mások szerint vallási központ volt.
Bámulatos, igaz?
Új nap, új hajnal.
Oké.
Viszlát, Ollantaytambo!
Már egy ideje nem kellett esőben motoroznunk. Lehet, hogy ez lesz az első.
Macskaköves úton esőben. Elég durva!
Ez a 39. napja az Ushuaiától Los Angelesig tartó utunknak.
Csupán három napunk van elérni Ayacuchóig, ahol alkalmunk lesz
behatolni az esőerdő mélyére és találkozni egy törzzsel.
Rossz elbúcsúzni a Machu Picchutól.
Be kell valljam, fantasztikus élmény volt.
Ma a motoron ülve végig akartam gondolni
azt a sok szép élményt, amit tegnap átéltünk a Machu Picchun.
Tudatosítani, hogy milyen szerencsés vagyok, hogy valóra válthatom az álmaimat
és láthattam azt a helyet.
Hé, srácok! Az egy "kanyarodj jobbra" tábla.
Kíváncsi vagyok...
Remélem, ez nem valami hosszú, sáros út lesz.
Kavicsos.
Azt hiszem, ez a rossz út kb. 13 km hosszú.
Ez egy régi, forgalmas út.
Ez az itteni M6-os. Peru M6-os útja.
Csak az M a mocskos szót jelöli.
Ó, a...
- Beterített? - Hihetetlen.
Megnéznéd?
Ó! Telibe kapta a plexidet.
Meg az egész oldalamat.
Ez nagyon csúszós lesz.
Elképesztően csúszós.
Francba! Eldőlt!
Megvagy, Ewan?
Csodás ez a kis elkerülő út!
Te jó ég!
Oké, mehet? Nyúlj be a táskák alá! Egy...
Nyúlj be a táska vagy valami alá!
Egy, kettő, három!
Szép volt!
Oké.
Gracias, amigo!
Kettő!
- Megvagy? - Tévedések vígjátéka.
Megvagyok. Kösz, fiúk!
Ezt nézd! Ezt a kis oázist!
A híres Ruta 35-ön robogunk Abancaytól Ayacuchóig.
Ez a félreeső, hegyvidéki táj tele van hosszú, kanyargós utakkal,
úgyhogy nagy élmény lesz.
Eljutottunk Los Angelesig! Kaktusz.
- Igen, Los Angeles. - Los Angeles.
Ennyi volt! Jó volt!
Ja.
Kösz mindent. Kösz az emlékeket.
Jó volt újra együtt motorozni veletek.
Ismét 4114 méter magasan járunk.
És...
Szédületes látvány!
Olyan, mintha eddig egész nap csak felfelé mentünk volna.
- Igaz? - Aha.
Egész délelőtt. Szóval szépen leszívódott az...
Most 41%-on állunk, 74 km-nyi töltéssel,
és 109 km-re van a hely, ahova el szeretnénk jutni.
Bízunk benne, hogy hamarosan lefelé kell mennünk.
A lejtőn ugyanis újratöltődnek az aksik.
Úgy, mint a hibridautóknál. Azokban is olyan motor van,
amelyik képes visszatölteni az akkumulátort.
Vagyis kicsit gyorsabban és messzebbre mehetünk.
Jó ez a visszatöltés! Nagyon jó!
Ez az! Megy a visszatöltés!
Már az előbb is láttuk ezt a biciklist, ahogy suhant a hegyen fölfelé.
Azt gondoltuk: "Atyaég, ez kemény!"
Aztán csak közelebb érve vettük észre, hogy ráadásul egy lába van.
Örvendek.
Elképesztő vagy.
Mennyi idő alatt tekertél fel?
- Tres horas. - Három óra.
- Tres horas. - A mindenit! Ez zseniális.
Hatvan kilométer.
Száz kilométer.
PARAKERÉKPÁROS
Oda-vissza.
Százhúsz kilométer.
Király.
Ő egy perui paralimpikon, aki készül az olimpiára.
- Mi a szakágad? - Országút.
Országúti kerékpározás.
Si.
- Ez kemény edzés. - Csodás hegyvidéken edz.
Egy közúti balesetben elveszítette az egyik teljes lábát.
Volt egy közúti balesetem 2012-ben.
Tudom, mi az a rehabilitáció, és hogy milyen érzés,
amikor az ember teljesen maga alatt van
egy olyan baleset után, mint ami vele is történt: ami megváltoztatja az életedet.
Tudom, hova lehet eljutni és hogyan lehet folytatni.
Hogy mit csinál az ember a baleset után.
Azt gondolom, hogy az az egyik legnagyobb dolog
egy ilyen trauma után,
ha az emberben van erő megpróbálni újra normálisan élni.
Ha a nyavalyái ellenére nem hagyja,
hogy ez határozza meg az életét.
Ha megküzd ezzel és továbblép.
És ő pontosan ezt tette. Nézzék meg: az olimpiára készül!
Egyszerűen hihetetlen!
Ötven kilométer oda és ötven vissza. Ez volt a napi rutinja.
Milyen pokoli nehéz ide feltekerni! Egek!
Még motoron is pokoli nehéz.
Hát még egy lábbal!
Micsoda fickó! Milyen szerencse egy ilyen emberrel találkozni itt fent!
A világ tetején.
Andahuaylas felé közeledünk,
és még mindig 240 km van előttünk Ayacuchóig.
Gracias. Kösz.
- Oké? Si. - Si.
Tölt?
Igen. Gracias.
- Hajrá! - Még 160 km-t bírna, de...
- Robot. - Ja, ő most robot.
Oké.
Jól van. Minden oké?
Oké, gyerünk! Menjünk!
Tovább kellene mennünk!
Az elmúlt napokban csodás volt a motorozás.
Fel- és legurultunk a hegyeken,
fel 4000 méterre, le 2500 m-re, majd újra fel 4000 m-re,
és újra le 2500 m-re, a legbámulatosabb utakon.
Az aszfaltozott út, a táj, a kilátás!
Lenézni a völgybe,
és száguldani lefelé a völgyekbe, a városokba!
Hihetetlen élmény volt.
Holnap letesszük a motorokat,
és meglátogatunk egy települést az Amazonas esőerdejében,
ahol egy civil szervezet és egy ottani törzs összefogott az erdőirtás ellen.
Bepillantunk a Cool Earth működésébe.
Nekik egészen újszerű a szemléletük.
Munkát biztosítanak az embereknek,
fenntartható jövedelemhez juttatják őket, hogy ne kelljen kivágniuk a fákat.
Lássuk, hogyan élnek!
Helikopterre ültünk, mert motorral nem lehet eljutni oda.
Juhé! Már szállunk is fel a magasba.
Káprázatos ahogy a folyó átszeli a völgyet!
Csodaszép.
Száznegyvenöt km-t repülünk Cutivireniig:
ellátogatunk az amazonasi esőerdőben élő
ashaninka törzs 12 falujának az egyikébe.
Ez varázslatos!
Meseszép ez a dzsungel.
Ez a rengeteg rovar és állat, és...
és minden, ami itt van,
ez a hely kicsattan az élettől.
Nézz ide!
Ott egy folt azon a domboldalon,
ahol kiirtották a fákat.
Lenyúzzák a föld bőrét.
Nem lesz levegőnk.
Ja.
Nagyon nehéz, igaz?
Mert ott ülnek a kis kunyhóikban,
körülöleli őket ez a kemény fából álló erdő,
és jön valaki, aki pénzt kínál érte.
Más valaki meg azt mondja: "Ne! Meg kell védeni az erdőt."
Igen, de neked el kell tartanod a családodat,
és ez egy azonnali megoldás,
és akkor mit tegyél?
Igen. Nagy dilemma, igaz?
Az ott a falu?
Mennyi ember!
Micsoda színek!
A település neve Tinkareni, és mintegy 200 lakosa van.
A szénhasználat csökkentésével támogatjuk ezt a közösséget.
- Helló! Cómo estás? - Helló! Buenos días!
Úgy mondják...
Ez a "helló" ashaninka nyelven.
CUTIVIRENI TÖRZSFŐJE
Isten hozott!
Vendégeink nagyon messziről jöttek, hogy meglátogassanak minket.
Köszöntötte a környező falvak törzsfőit,
akik eljöttek, hogy üdvözöljenek titeket.
Kifestik az arcotokat. Másként festik ki a nőket és a férfiakat.
Oké.
Helló!
Nagyon jó.
Úgy nézel ki, mint egy kis leopárd vagy ilyesmi.
- Kis madárszárnyakat festettek rád. - Nem látom.
- Hogy kell megköszönni az ő... - Gracias.
Csodás üdvözlő szertartásban volt részünk.
Itt valósul meg a Cool Earth egyik legelső projektje.
Mintegy tíz éve működik.
Cutivireni közösségéhez
több mint 30 000 hektár esőerdő tartozik.
Ha az erdőben dolgozol és nincs vized,
akkor keress pár liánt!
Abból majd tudsz inni.
Ráadásul gyógyhatású.
Ezt nézd! Már hozza is.
- Nézd! - Ott van.
Finom és hideg.
Az itt élőknek az erdő olyan, mint a piac.
Ha ételre van szükségük,
vagy alapanyagra ház építéséhez, az erdőbe jönnek.
A megéléshez szükséges jövedelmük is innen származik.
Ezért jöttünk ide: hogy segítsük a megélhetésüket.
Hogy ne legyenek rászorulva az illegális fakitermelésre vagy a kokainra
a megélhetésük biztosításához.
Segítünk megállítani és csökkenteni az erdőirtást.
Ön tíz éve vesz részt
a Cool Earth programjában. Mit jelent ez önöknek, mint közösségnek?
Vagyunk egy páran, akik óvjuk és szeretjük az erdőt.
Innen van az eleségünk,
és minden, amire szükségünk van.
Az erdő nagyon fontos a számunkra.
Anyagi támogatást kapnak.
Így a gyerekek tudnak iskolába járni,
és több egészségügyi ellátást engedhetnek meg maguknak.
Ez nagy segítség a számukra.
Meg akarja mutatni a házát. Van kedvetek hozzá?
- Igen. - Si.
Oké.
Szőnek! Helló!
A felesége, Albertina.
Hola!
Micsoda nagy területe van!
Odanézz! Van tévéjük és magnójuk.
- Szép, ugye? - Si.
Azt hiszem, még sosem jártam ilyen helyen,
ahol az emberek tényleg az erdő terményeiből élnek.
Bízzunk benne, hogy a fenntartható mezőgazdálkodás támogatásával
a hagyományosan nomád ashaninka nép hosszú távon itt marad,
és megvédi a földjét az erdőirtástól.
Jaime, ugye nem akarsz elköltözni?
Sokat vándoroltam, már nem akarok.
A következő generációkra gondolok,
az unokáimra.
Szeretnék itt hagyni nekik valamit.
Jó reggelt mindenkinek!
Erre ébredünk a dzsungel szívében.
Ebben a gyönyörű faluban.
Úgy aludtam itt, mint a bunda.
Itt, Cutivireni faluban.
Frissítő. Hú!
Nem voltak erőszakosak, nem úgy álltak hozzájuk, hogy:
"Senki sem vághat ki egy fát sem." Igyekeztek megérteni őket
és együttműködni velük, hogy így segítsék
őket abban, hogy minél kevesebbet ártsanak az erdőnek,
és hogy értékelni tudják az erdő javait.
Charley és én nem azért jöttünk erre a túrára
elektromos motorral, mert környezetvédők vagyunk.
Hanem mert azt gondoltuk, ez a jövő.
Mert felizgatta a fantáziánkat.
De a túra felnyitotta a szemem, hogy lássam,
mi zajlik a világban.
El sem hiszem, hogy láttuk a Machu Picchut és a Cool Eartht,
az első UNICEF-projektet.
Mindazt, ami oly távolinak tűnt, már a hátunk mögött tudjuk.
Lassan túllépek az Andokon.
Már csak azon az utolsó hegyháton kell átkelnünk, igaz?
Nem akarom elragadtatni magam.
Micsoda pompás lá... Azta! Ez csodás!
Átkeltünk az Andokon, és most 4000 m-t fogunk ereszkedni
a perui tengerparti városkába, Icába.
Majd megnézzük a 2000 éves gigantikus műalkotásokat,
a Nazca-vonalakat, amiről korábban hallottam.
NAZCA-VONALAK
Ma megnézzük az impozáns, kőzetbe vájt vonalakat.
Egyértelműen csak a magasból látszanak,
ám jóval a repülők kora előtt készültek, úgyhogy...
Vajon kinek készíthették? A földönkívülieknek?
Nem tudjuk. Holnap meglátjuk.
Felszállunk a Nazca-völgy fölé...
MÁSODPILÓTA
...a lehető legalacsonyabbra.
Amikor egy alakzat fölé érünk, először balról nézzük meg,
majd jobbról, oké?
Úgyhogy mindenki látni fogja. Jó?
A dőlésszögünk 30 és 50 fok közötti lesz. Oké?
Szóval jó móka lesz. Igen?
Mielőtt felszállunk, kérdezzük meg, lesz-e zacskónk!
- Micsoda jó zacskó, mi? - Aha.
Átlátszó, hogy tökéletesen láthasd, mit reggeliztél.
Öveket bekötni!
- Csak nyugi! Vedd fel a ritmust! - Aha.
Az űrlényekkel kapcsolatos összeesküvés-elméletek helyett
valószínűbb, hogy a nazkák ezekkel a hatalmas alkotásokkal
esőért könyörögtek az isteneikhez.
Végünk!
Most fogjuk látni az első alakzatot. Oké?
Ott van. Odanézz! Szemben veled.
Ott a domboldalon. A dombon.
Bámulatos.
Több mint 1000 vonalrajzról van szó.
Némelyikük több mint 400 méteres.
Kicsit rosszul vagyok.
Rosszul vagyok.
Mi lenne, ha most valami más körül rónánk szűk köröket?
- Például... - Tökéletes.
Ki akarok szállni.
- Kösz. - Gracias.Köszi.
- Remélem, élveztétek. - Nagyon. Köszi.
Milyenek voltak a fordulások?
- Jó volt. Kösz. - Kíméletesek.
Nekem nem.
Újra úton.
Kezd meleg lenni, mi? Száraz és meleg.
Szelíd motorozás.
Alig várom, hogy átlépjünk egy új országba,
Ecuadorba.
Izgalmas lesz.
Mehet?
A Rivian komoly áttörést ért el.
Kitalálták, hogy lehet teljesen feltölteni két óra alatt a motorokat a dzsipekről.
Oké, áram alatt van.
Igen.
Klassz dolog, hogy kidolgozták ezeket az új módszereket miattunk.
Így mások is használhatják majd a jövőben.
Egy óra huszonnégy perc a teljes töltésig.
Két óra. Kész.
Végre kezdem megérteni a perui közlekedést.
Ó, igen.
Jesszus, óvatosan! Vigyázz!
Óvatosan! Óvatosan!
Ó, haver!
Na ezt fel lehetne használni az érdeklődés fokozására.
- Amolyan "mi lesz ezután" képsorként. - Pontosan.
"Vigyázz!"
- Hány tévéműsor csinálja ezt? - A reklám után visszajönnek
a "Vigyázz! Vigyázz!" után következő képkockákkal,
aztán tudod.
Itt lennénk, úton az ecuadori határ felé.
Meglátogatjuk a barátainkat az UNICEF-nél,
akik felállítottak egy tábort a venezuelai menekültek számára.
Több száz venezuelai hagyja el a hazáját,
és menekül el az ottani folyamatos gazdasági és humanitárius válság elől.
Több 100 kilométert utaznak
Kolumbián és Ecuadoron át azért, hogy megtalálják a családtagjaikat,
és munkát vállaljanak Peruban és Chilében.
Ott vannak a sátrak meg minden.
Ez a tábor Tumbesben mintegy 100, kisgyermekes anyát segít,
valamint 50, szülők nélküli gyermeket.
Ez egy gyerekbarát hely?
Ők ketten színészek.
Hola!
A gyerekek nagyon rugalmasak.
De attól még szükségük van védelemre és segítségre.
El tudják képzelni, milyen lehet eljönni idáig Venezuelából, átutazni Kolumbián
és Ecuadoron busszal vagy gyalog?
Ez elég durva élmény ezeknek a gyerekeknek.
Nincs többé idejük arra, hogy gyerekként éljenek.
Maria 16, az öccse, Abraham pedig csak 14 éves.
Itt vannak a határon, magukra hagyatva.
47 napja vannak itt.
Milyen volt Venezuelában, amikor el kellett jönnötök?
Nagyon kritikus volt a helyzet.
Ezért döntöttünk úgy, hogy eljövünk.
Ott kellett hagynotok otthont, iskolát és barátokat.
Mindent.
Az fáj a legjobban, hogy ott kellett hagynunk a családunkat.
Nehéz így nélkülük,
annyi együtt töltött év után.
Sajnálom.
Igen, ez nagyon nehéz. Kemény.
- Nagyon ingatag a helyzet. - Igen.
Az emberek munkanélkülivé válnak. A pénzük semmit sem ér.
Mindenüket eladják, hogy el tudjanak jönni onnan.
Ők az anyukájukat és a bátyjukat hagyták ott.
Tudják, hogy mi van az anyukájukkal és a bátyjukkal Venezuelában?
Tudjátok, hogy vannak a rokonaitok
Venezuelában?
- A drága anyukád, igaz? - Édesem.
Ne sírj!
Remek fiú vagy.
- Sajnálom. - Én is.
Erősek vagytok, tudjátok?
Túl lesztek ezen. Bizony.
Igen.
Nagyon megrázó mindezt látni.
Nem mehetnek vissza Venezuelába.
Három nap, amíg busszal keresztülvergődnek Perun, és eljutnak Chilébe,
ahol már tartózkodik néhány családtagjuk,
és ahol van jövőjük, de egyelőre itt ragadtak.
Néhányan akár 47 napra is.
HATÁRÁTKELŐ
- Muchas gracias. Köszönöm. - Oké.
Jól van.
Nekünk elég könnyű átkelni a határon és belépni Ecuadorba.
Ecuador.
Most jön a túra talán legkomplikáltabb szakasza.
Gyakorlatilag Dél-Amerika csücskéből el lehet jutni
Észak-Amerika tetejéig a pánamerikai főúton.
Csak középen van egy 160 km-es szakasz, a Darien-rés,
ahol nincsenek utak, csak áthatolhatatlan erdők.
Tele van terroristákkal. Jobb elkerülni.
DARIEN-RÉS
Ezt vagy hajóval, vagy repülővel lehet megkerülni.
Ám mivel ezek a dzsipek olyan nehezek, egyedül a hajó jöhet szóba.
A lehető leghamarabb oda kell érnünk a kikötőbe.
Itt nincs mobilszolgáltatás. Szerintem maradjunk együtt, ha tudunk!
Követünk titeket a városból kifelé. Ez egy kicsit eszelős.
Láttátok azt a fickót az ezüst puskával a kezében?
A feliratot fordította: Dobosiné Rizmayer Rita