Mēs nobrauksim 21 000 km cauri 13 valstīm.
No Ušvajas cauri Argentīnai un Čīlei brauksim uz Atakamas tuksnesi,
tad dosimies uz Lapasu, šķērsosim Titikakas ezeru,
turpināsim ceļu gar Andiem uz Kolumbiju, tad pāri Panamai,
cauri Centrālamerikai un Meksikai un 100 dienas vēlāk nonāksim Losandželosā.
RASS MALKINS REŽISORS PRODUCENTS
Mēs puišiem iedosim videokameras,
un viņiem būs kameras ar mikrofoniem arī pie ķiverēm,
lai viņi braucot var filmēt paši.
Vai tas ir ceļš? Ak dievs!
DEIVIDS ALEKSEINIANS REŽISORS PRODUCENTS
Būs arī trešais motocikls,
ar to brauks operators Klaudio.
Turklāt mēs ar Rasu brauksim divos elektropikapos,
kopā ar mums būs operatori Džimijs,
Entonijs un Teilors, kuri palīdzēs arī ar loģistiku.
Mēs filmēsim puišus no mašīnām,
satiksimies ar viņiem pie robežām,
bet tā motociklisti brauks vieni paši.
KOPAKABANA BOLĪVIJA
Kopakabana.
Mēs te atbraucām vakar vakarā, un es nejutos pārāk labi.
Man bija sapampuši limfmezgli, un es domāju:
"Es tūlīt sasirgšu."
Šorīt es jūtos labāk.
13 747 KM LĪDZ LOSANDŽELOSAI
Mēs braucam pavisam prom no Bolīvijas. Paldies, Bolīvija!
Bolīvija bija tik atšķirīga no Čīles un Argentīnas.
Bija ļoti sajūtama un atšķirīga kultūra.
Jā, jā, jā.
Esam pārsteigti, cik tālu esam. Tiešām lieliski.
Jā. Izcili.
Ja paskatās kartē, kur mēs sākām,
esam nobraukuši tālu ceļu.
Mēs šķērsojām Argentīnu, un mēs šķērsojām Čīli un Bolīviju.
Un nu mēs dodamies uz Peru.
Un Peru atrodas Maču Pikču,
un esmu gribējis apmeklēt Maču Pikču kopš bērnības.
Labi. Aiziet! Mēs esam Peru.
Mēs braucam uz Puno.
Titikakas ezers.
Skolā, kad mēs bijām bērni, mēs tā smējāmies par nosaukumu.
Jā.
Bet neesam daudz mainījušies.
Nē, īsti ne.
Daži nekad nepieaug.
ČUKUITO PERU
Mēs abi gribam redzēt Maču Pikču.
Bet pirms tam mums jāapmeklē dažas vietas,
ieskaitot šo aizraujošo vietu pie Titikakas ezera.
Kas tas viss ir, Maksim?
Kas tas ir? Šī bijusi inku celtne.
MAKSIMS VIETĒJAIS PRODUCENTS
-To sauc Inka Ujo. -Inka Ujo.
"Ujo"... "Inka", protams, apzīmē inkus.
"Ujo" apzīmē vīriešu ģenitālijas.
-Labi. -Jā, tas tāds pieklājīgs vārds. "Ujo".
-Skaidrs. -Forši. Labi.
Un tagad to sauc par Auglības templi.
Tā to uztver mūsdienu peruieši.
Tā ir skaista akmens tēlniecība, jūs zināt, ka tā ir svarīga būve.
Vai nu tas ir bijis templis, vai arī māja kurakam,
svarīgam administratīvajam vadonim.
Iespējams, šajā vietā inka stāvēja, kad viņu apciemoja.
Šeit sākusies inku impērija.
Tā tiek uzskatīts, ka pie Titikakas ezera.
Skaidrs.
Šie akmens veidojumi ir svarīga būve.
Protams, tā ir gandrīz iznīcināta, bet var redzēt pamatus.
Cilvēki mūsdienās nāk šurp, ja viņiem ir auglības problēmas.
Un ir panākumi?
Jā, tā viņi saka. Daudzas sievietes, kurām ir dvīņi,
apgalvo, ka tas ir tāpēc, ka nākušas un sēdējušas uz vienas no šīm sēnēm.
Gribi būt auglīgāks?
Iesūc to sevī, Jūen.
Es negribēju to teikt. Paspruka.
Nofilmē tos abus,
ar to pietiks, lai saprastu, kam šī auglības vieta domāta.
Tos abus tur.
Draudziņ, nē. Nu nedari tā. Es zinu, ka tev patīku. Nē, nē.
Nu nedari tā. Nē.
Nē. Nē.
Nē, nedari tā.
-Ak nē. Ak nē, nē. -Viņš ir uzbudināts.
Redzējāt, cik es tagad esmu auglīgs?
Redzējāt, kā tas suns mani nelika mierā? Apbrīnojami.
Tas palīdz. Pilnīgi noteikti palīdz.
Oho. Skaists skats.
Diezgan forša vieta.
Mēs šodien braucam uz Kusko, līdz turienei ir 391 km.
Šodien mēs dodamies apskatīt Andu kondoru rezervātu.
Tajā putniem palīdz atkopties, bet pēc tam nogādā savvaļā.
Šis ir Kočavasi dzīvnieku rezervāts.
Tur redzamais Andu kondors...
PĒTERS
-...ir mūsu uzmanības centrā. -Ak dievs.
Kondors ir pasaules lielākais lidojošais putns,
un tas Peru simbolizē veselību un nemirstību.
Vai šos putnus šurp atveda ievainotus?
-Jā. -Tā bija?
Daži te nonāk Asiņu svētku dēļ.
Asiņu svētkos
kondora kājas piesien pie vērša muguras.
Kondoriem pēc tam ir lauzti spārni,
plēstas brūces kājās, un dažreiz
viņi ir lauzuši kaklu.
-Nomirst tā laikā. -Tādēļ, ka ir tradīcija...
Nelegāla tradīcija.
Vērsis simbolizē spāņu tautu.
Un kondors simbolizē inkus.
Tiek atdarināta seno laiku kauja.
Ja vērsis uzvar,
tas nozīmējot, ka būs slikts gads.
Un, ja cīņā uzvar kondors,
būšot labs gads.
Cilvēki iegulda naudu - stāda labību.
Tas ir ačgārni, saprotat?
Tajā cieš tieši kondors.
-Jā. -Protams.
Man nekad nav paticis lielus savvaļas dzīvniekus redzēt būros
un aiz restēm.
Bet šajā gadījumā es ticu,
ka viņi mēģina viņus izārstēt un, ja iespējams, palaist savvaļā.
Ak dievs, paskaties, cik liels!
Tas bija kondora lidojums.
Tas bija brīnišķīgi.
Šie divi putni ir Andu zosis.
Tās izvēlas partneri
un paliek ar to kopā visu mūžu.
Viņu izveidotā saikne ir tik spēcīga,
ka tad, ja viena zoss nomirst,
otra var nomirt no skumjām.
Vai pat ļaunāk,
tās izdara pašnāvību.
-Tiešām? -Nē.
-Tā ir. -Tiešām?
Tās metas zemē no klints, no pašas augšējās daļas,
un, nevēcinādamas spārnus, gāžas lejā.
-Ak vai. -Ak dievs.
Jo bez partnera dzīvei nav jēgas.
Tāpēc tās šeit uzskata
par mīlestības un uzticības simbolu.
Domāju, es būtu bēdīgs, bet...
-Tu būtu, vai ne? -Ko? Par Oliju?
-Jā. -Nebūtu jēgas dzīvot.
Nu tieši tā. Tad tu to darītu.
Nu, es nezinu, vai es mestos no klints.
Es izvēlētos citu veidu.
Esmu tādā sajūsmā, jo šovakar
brauksim ar vilcienu uz Maču Pikču.
OLJANTAJTAMBO PERU
Man patīk tas vecais zvans. Jauki. Atgriešanās atpakaļ laikā.
Uzmanīgi - sprauga!
Uz Maču Pikču ar vilcienu. Kur vēl labāk.
Bet jā, tas ir speciāli Maču Pikču.
Vesels vilciens tikai vienai tūrisma vietai.
Būs jauki pāris stundu sēdēt vilcienā.
Brauksim uz Maču Pikču. Ak dievs.
Nespēju noticēt.
Manā skolā pie sienas bija plakāts ar to.
Sapņoju par to, sēdēdams klasē.
Vienmēr esmu gribējis to redzēt.
Esmu tādā sajūsmā.
Maču Pikču atrodas gandrīz 2500 metru augstumā.
Pa ceļu tā ir grūti sasniedzama,
tāpēc tika uzbūvētas sliedes,
pa kurām nokļūsim tur mazāk nekā divās stundās.
Nespēju noticēt, ka paspējām uz vilcienu.
Parasti, kad mums ir kāds konkrēts datums, esam dienu vai divas vēlāk.
Bet šoreiz mēs...
atbraucām, pārģērbāmies. Iekāpām vilcienā.
Tas bija jauks brauciens ar vilcienu.
Desmit vakarā, 22.02.
AGVASA KALJENTESA PERU
No rīta mēs celsimies četros.
Puspiecos, lai piecos būtu pie durvīm un varētu kāpt Maču Pikču.
Un...
Grūti noticēt, jo es vienmēr esmu to vēlējies redzēt.
Es vienmēr esmu vēlējies te nokļūt.
Es gribu rīt uzkāpt tajā īpašajā vietā.
Un es īsti neticu, ka mēs te esam. Es īsti neticu, ka es te esmu.
Arlabunakti visiem.
MAČU PIKČU
Maču Pikču. Maču Pikču diena.
Esmu dzirdējis, ka vislabāk to apskatīt saullēktā.
Tāpēc mēs neriskēsim.
5.20
-Vai nav forši? Skat! -Tas ir neticami, ne?
Pēkšņi mēs bijām pilnīgi citā ainavā.
Īsti džungļi, ne?
Man nepatīk. Autobuss ir ļoti tuvu kalna malai.
Kāpēc es sēžu pie loga?
Agrā celšanās atmaksājusies. Esam pirmie rindā.
-Uz turieni? Si. Gracias. -Augšā.
-Atvainojiet, kur ir Maču Pikču? -Jājautā...
Jājautā: vai esam tuvu?
Mēs sākām kāpt. Tā kā esam gandrīz 2500 m augstumā,
tikšana līdz virsotnei nav pastaiga parkā.
Es nezinu, cik te retināts gaiss.
-Jēziņ. -Nevar zināt, kur...
Es jau jūtu, ka deg kājas.
Ej augšā! Es iešu lejā. Jo es varētu...
-Nē, nē. Iesim kopā. -Nē, viss kārtībā.
-Man nav iebildumu. -Negribu, ka tu nokavē.
-Pēc jums. Pēc jums. -Nē, man jāatpūšas.
Labi, labi.
-Ej! -Paldies.
Jūens skrien uz priekšu. Es to nebūtu spējis.
Proti, manas kājas vairs to nevar.
Aiziet! Augšup vien. Cerams, ka redzēsim no šejienes.
Viņš iet uz Saules vārtiem. Tas ir 45 minūšu gājiens augšup.
Un tad turpināsim apskatīt šo pusi.
Es knapi spēju parunāt.
Žēl, ka jūs nevarat to visu redzēt, jo tikai 2500 cilvēku dienā
drīkst te ierasties, tāpēc tā ir privilēģija - būt te.
Acīmredzot tā būvēta 13. gadsimtā.
Līdz tās atkalatklāšanai 1911. gadā tā bija apslēpta.
Un es tik ļoti alku to redzēt.
Ceļam nav gala. Nu, varbūt šis nav domāts vārguļiem
un te būs mazāk cilvēku nekā lejā.
-Hola. -Hola.
Viens, divi, trīs.
-Labi. -Paldies, draugs.
Paldies.
Ak vai. Ne gluži tādu pieredzi
es gaidīju te augšā. Nu ko.
Fotogrāfijai.
Līdz Saules vārtiem es nebiju sapratis,
ka cilvēki četras dienas kāpj augšā kalnā no otras puses.
Kad mēs tur nokļuvām, tur bija tādi 50, 60...
Un tas man izvērtās par fotosesiju.
-Satriecoši. Jauku ceļojumu! -Atā, vecīt. Paldies.
Kur mums sēdēt?
Vai paiet nedaudz zemāk pa taku?
Domāju, mēs... Jā.
Nu, es varētu citiem sabojāt šo notikumu. Tur tā nelaime.
-Sveiki. Kā iet? Prieks iepazīties. -Kā klājas? Prieks.
-Jā, jā. Tas nekas. Jā. -Jā? Paldies.
Šie mākoņi tik drīz nepazudīs.
Es apskatīšu citu slavenu vietu.
-Hola. -Hola, buenos días.
Vai šeit jāparakstās par drošību?
Labi.
Te ir tik bīstami stāvs, ka ir jāparakstās ieejot
un jāparakstās izejot - drošības dēļ.
Nespēju noticēt, cik stāvs. Ak dievs.
Labi. Negrūstāmies.
-O, tiltiņš. -Tiltiņš.
Un tur arī iet lejup pakāpieni. Tie izcirsti klintī.
Ak dievs, tas ir neticami.
Tagad tā vieta ir norobežota, jo cilvēki nāca šurp,
karājās apakšā, taisīja pašiņus
un darīja visādas trakulības un stulbības.
Mums veiksies. Noskaidrojas, ne?
Tur jau tā izskatās, ne? Pēc kādas stundas
-mums varētu ļoti veikties. -Jā, jā.
Un te tā ir.
Es pagriezīšu kameru.
Tas ir tik brīnišķīgi. Esmu tik priecīgs to redzēt.
Nespēju noticēt, ka mēs te stāvējām un tā tepat vien bija.
Mēs to nevarējām saskatīt.
Spāņu iebrucēji iznīcināja daudzas inku apmetnes,
bet Maču Pikču viņi neatrada. Paldies dievam.
Beidzot tiku augšā. Un tur ir Maču Pikču.
Beidzot mākoņi ir izklīduši. Tas ir tik skaisti.
Tā sajūsma - uzkāpt un to ieraudzīt. Un tad...
Un es domāju, tas bija jauki, ka mums bija jāpagaida.
Mēs skatījāmies apkārt un runājām par to,
un mēs mēģinājām iztēloties, kā tas varētu būt.
Mēs esam redzējuši bildes, un pēkšņi šī vieta sāka atklāties.
Pārsteidzoši. Kolosāli.
Satriecoši.
Vairums arheologu domā, ka šī vieta tika būvēta
inku imperatoram Pačakuti,
bet citi domā, ka tā bija reliģiska vieta.
Pārsteidzoši, ne?
OLJANTAJTAMBO PERU
Jauna diena, jauna rītausma.
Labi.
Oljantajtambo, uz redzi pagaidām!
Mums sen nav bijis lietainas dienas. Varētu būt pirmais brauciens lietū.
Bruģis lietū. Fui, fui, fui.
Ir 39. diena mūsu braucienā no Ušvajas uz Losandželosu.
Mums trīs dienās jātiek Ajakučo, kur mums sarunāts,
ka dosimies dziļi tropu mežā satikt kādu cilti.
AJAKUČO - MAČU PIKČU
Skumji braukt prom no Maču Pikču.
Jāsaka, tā bija brīnišķīga pieredze.
Jā, es gribēju sēdēt šodien uz motocikla
un atcerēties visu burvīgo, ko vakar redzēju Maču Pikču.
Apdomāt to, cik es esmu laimīgs, ka mani sapņi var piepildīties
un es varu redzēt ko tādu.
Paga. Puiši, tur bija jāgriež pa labi.
Es prātoju...
Cerams, tas neizrādīsies ļoti garš zemes ceļš.
Akmentiņi.
Domāju, šis zemes ceļš būs kādus 13 km.
Šis ir noslogots vecs ceļš.
Tas ir kā galvenais lielceļš.
Drīzāk dubļceļš.
-Apšļakstīja tevi? -Neticami.
Apskatīsies?
Ak dievs. Nošļakstīja tavu aizsargstiklu.
Pilnībā nošļakstīja visu manu sānu.
Te varētu būt ļoti slidens.
Ir ārkārtīgi slidens.
Velns. Tas ir zemē.
Tev viss labi, Jūen?
Lielisks apkārtceļš.
Ak dievs.
Labi, gatavs? Ja vari paņemt zem somām. Viens...
Zem somām vai kaut kur apakšā.
Viens, divi, trīs.
Lieliski, puiši.
Labi.
Gracias, amigo.
Divi.
-Tev viss labi? -Īsta maldu komēdija.
Man ir labi, jā. Paldies, puiši.
Paskaties! Man patīk šī oāze.
Mēs braucam pa slaveno 35. ceļu no Abankajas uz Ajakučo.
Tas ir nomaļš kalnu reģions ar gariem līkumotiem ceļiem,
jābūt episkam braucienam.
LOSANHELESA
Esam Losandželosā. Kaktuss.
-Jā, Losandželosa. -Losandže-lesa.
Tā, viss, draugi. Visu labu!
Jā.
Paldies par visu. Paldies par atmiņām.
Bija burvīgi. Bija jauki kopā veikt vēl vienu ceļojumu.
Esam atpakaļ 4114 metru augstumā.
Un...
Tas izskatās brīnišķīgi.
Nu, mēs it kā pārsvarā... Ir sajūta, ka mēs braucam tikai augšup.
-Ne? -Jā.
Visu rītu. Tāpēc mēs esam iztērējuši...
Palicis 41 %, varam nobraukt 74 km,
bet mums vēl būtu jānobrauc 109 km.
Tāpēc ceram, ka drīz būs jābrauc gabaliņš uz leju.
Kad mēs braucam lejup, moči var uzlādēties.
Būtībā tas ir tāpat kā hibrīdauto. Mocim ir motori,
kas šo lādiņu uzglabā akumulatorā.
Tātad tagad varam nobraukt nedaudz tālāk un ātrāk.
Labi uzlādējam, vecīt. Labi uzlādējam.
Aiziet! Uzlāde, uzlāde, uzlāde.
Pa ceļam redzējām kalnā braucam riteņbraucēju,
un viņš brauca lielā ātrumā.
Un mēs nodomājām: "Jēziņ, tas ir grūti."
Un, piebraucot tuvāk, mēs atskārtām, ka viņam ir tikai viena kāja.
Prieks iepazīties.
Apbrīnojami.
Cik ilgā laikā uzbrauci kalnā?
-Tres horas. -Trijās stundās.
-Tres horas. -Oho, vecīt. Apbrīnojami.
60 kilometru.
100 kilometru.
JUBERS PIČIUA PARARITEŅBRAUCĒJS
Apgriezties un braukt atpakaļ.
120 kilometru.
Tik forši.
Viņš ir Peru paralimpietis, un viņš brauks uz olimpiskajām spēlēm.
-Kāda ir tava disciplīna? -Šosejas.
Šosejas riteņbraukšana.
Si.
-Viņam te ir labs treniņš. -Brīnišķīgi kalni treniņam.
Viņš cieta satiksmes negadījumā, un viņam amputēja kāju līdz gurnam.
Es iekļuvu negadījumā 2012. gadā.
Es nedaudz saprotu no rehabilitācijas,
no nonākšanas tik zemā punktā,
kad piedzīvots dzīvi mainošs negadījums, kā tas bijis viņam.
Kurp doties tālāk? Kā turpināt dzīvi?
Ko darīt pēc tam?
Manuprāt, viena no svarīgākajām lietām, kas jādara cilvēkam traumas gadījumā, -
jāmēģina atgūt kaut cik normālu dzīvi.
Nolemt: jā, man ir šī liga,
bet es neļaušu tai sevi ierobežot.
Es došos un virzīšos uz priekšu.
Un to viņš arī izdarījis. Skat, dosies uz olimpiskajām spēlēm.
Diezgan neticami.
50 km turp, 50 atpakaļ. Tāda bijusi viņa rutīna.
Ellīgi stāvs brauciens kalnā. Ak vai.
Ellīgi stāvs brauciens jau ar motociklu.
Kur nu vēl ar vienu kāju.
Kas par puisi! Kāda brīnišķīga iespēja - satikt tādu cilvēku te augšā.
Uz pasaules jumta.
ANDAVAJLASA PERU
Mēs tuvojamies Andavajlasai,
un mums vēl jābrauc 240 km līdz Ajakučo.
Gracias. Paldies.
-Labi? Si. -Si.
Lādē?
Jā. Gracias.
-Aiziet! -Varam nobraukt 160 km, bet...
-Robots. -Viņš tēlo robotu.
Labi.
Pareizi, nē. Viņam viss labi?
Labi, aiziet! Braucam!
Domāju, mums jādodas ceļā.
Pēdējās dienās braukšana ir bijusi vienreizīga.
Mēs braucam augšā un lejā -
augšā līdz 4000 metriem, lejā līdz 2500, atpakaļ augšā līdz 4000 m,
atpakaļ lejā līdz 2500 m - pa šiem vienreizīgajiem ceļiem.
Asfalts, ainava un skati.
Raugāmies uz ieleju lejā,
iegrimstam zemāk esošajās ielejās un pilsētās.
Tas bijis neticami.
Rīt mēs nokāpsim no močiem un dosimies
Amazones tropu mežā apskatīt kādas bezpeļņas organizācijas
un cilts kopienas projektu ar mērķi samazināt atmežošanu.
AJAKUČO PERU
Mēs apskatīsim Cool Earth sistēmu.
Tas ir jauns domāšanas veids. Atšķirīgs domāšanas veids.
Tas dod iespējas. Dod cilvēkiem darbavietas.
Tas sniedz cilvēkiem ilgtspējīgus ienākumus pretēji meža izciršanai.
Paskatīsimies, kas tur notiek.
Mums bija jālido ar helikopteru, jo ar moci tur nevar aizbraukt.
Lidojam. Augšā un prom.
Tik skaisti! Upe tek cauri ielejai.
Tik jauki.
Mēs lidojam 145 km uz Kutivireni,
ašaninku cilts kopienu Amazones tropu mežā,
apmeklēsim vienu no viņu 12 ciematiem.
Tiešām forši.
Džungļi ir tik skaisti.
Te ir tik daudz kukaiņu, dzīvnieku un
visa kā cita,
te kūsā dzīvība.
Tur. Skat!
Tā kalna galā ir pleķītis,
kas ir atmežots.
Pasaulei tiek atņemta āda.
Mēs nevarēsim elpot.
Jā.
Tas ir sarežģīti, ne?
Jo tu sēdi ar savu mazo mājiņu
un skaties uz šo cietkoksnes daudzumu.
Kāds saka: "Es tev iedošu naudu..."
Un tad kāds cits saka:
"Nu nē. Ir jāsaglabā mežs."
Un tu saki: "Jā, bet man jābaro ģimene."
Tā ir neatliekama lieta, bet...
saproti - ko tu darīsi?
Jā, tā ir dilemma, ne?
Vai tā ir tā vieta?
Daudz cilvēku.
Oho, kas par krāsām!
Šo ciematu sauc Tinkareni, te dzīvo apmēram 200 cilvēku.
Mēs atbalstīsim šo kopienu, samazinot savus oglekļa dioksīda izmešus.
-Sveiki. Cómo estás? -Sveiki. Buenos días.
Jums jāsaka...
Ašaninku valodā tas nozīmē "sveiki".
ISAVELA 'COOL EARTH'
DANJELS KUTIVIRENI VIRSAITIS
Mēs jūs sveicam.
Viņi ieradušies mūs apciemot no tālienes.
Viņš sveicināja dažādu ciematu virsaišus,
kas ieradušies šeit jūs sagaidīt.
Viņi izkrāsos jūsu sejas. Vīriešiem un sievietēm atšķirīgi.
Labi.
Sveiki.
Ļoti jauki.
Tu izskaties pēc leopardiņa vai kā tāda.
-Tev ir mazi spārniņi kā putnam. -Es neredzu.
-Kā pateikt paldies viņu... -Gracias.
Nupat notika brīnišķīga mūsu sagaidīšanas ceremonija,
un šis ir viens no pirmajiem Cool Earth projektiem.
Tas tiek īstenots jau kādus 10 gadus.
Visa Kutivireni kopiena
dzīvo vairāk nekā 30 000 hektāros tropu meža.
Kad strādā mežā un nevar atrast ūdeni,
tad var atrast kādas liānas.
Un tad var padzerties.
Un tas ūdens ir arī ārstniecisks.
Skat! Reku ir.
-Skat! -Reku ir.
Tik garšīgs un svaigs.
Šejieniešiem mežs ir kā tirgus.
Kad viņiem vajag ēdienu,
kad viņiem jābūvē mājas, viņi nāk uz mežu.
Un viņi arī to izmanto, lai nopelnītu naudu dzīvei.
Tādā veidā mēs nodrošinājām līdzekļu ieguvi.
Tādēļ viņi nejūt spiedienu, ka jāgūst ienākumi
ar nelegālu mežciršanu vai kokaīnu.
Mēs palīdzam apstādināt atmežošanu, mazināt to.
Jūs darbojaties Cool Earth projektā 10 gadus.
HAIME KUTIVIRENI
Ko tas jums kā kopienai nozīmē?
Nav daudz tādu, kuri aizsargā un mīl mežu.
Mēs tajā dabūjam ēdienu
un visu mums vajadzīgo.
Mežs mums ir ļoti svarīgs.
Viņi tiek finansiāli atbalstīti.
Tāpēc bērni var iet uz skolu,
un viņi varbūt var vairāk atļauties veselības pakalpojumus.
Tā viņiem ir brīnišķīga lieta.
Viņš grib parādīt savu māju. Gribat aiziet?
-Jā. -Si.
Labi.
Aušana. Sveiki!
Tā ir viņa sieva Alvertina.
Hola.
Viņam te ir liela apmetne.
Skat, viņam ir televizors. Stereoiekārta.
-Skaisti, vai ne? -Si.
Diez vai esmu bijis šādā vietā. Kur var redzēt,
ka cilvēki tiešām iztiek šādi no meža.
Ir cerības, ka, atbalstot ilgtspējīgu lauksaimniecību,
tradicionāli nomadiskie ašaninku ļaudis paliks te uz ilgu laiku
un aizsargās savas zemes no tālākas atmežošanas.
Haime, tu taču netaisies pārcelties?
Esmu daudz pārcēlies, gribu palikt.
Es domāju par nākamajām paaudzēm,
saviem mazbērniem.
Gribu atstāt viņiem kaut ko šeit.
Labs rīts visiem!
Lūk, kur es pamodos, džungļu vidū.
Šajā skaistajā ciemā.
Es te gulēju kā īsts čempions.
Te, Kutivireni ciemā.
Atsvaidzinoši.
Viņi nebija despotiski. Viņi neteica tikai:
"Nedrīkst nozāģēt koku!" Viņi tiešām saprata kopienas.
Viņi mēģināja strādāt kopā ar kopienām
un palīdzēt viņiem atstāt mazāku iespaidu uz mežu
un novērtēt to, ko mežs viņiem sniedz.
Mūs ar Čārliju veikt šo ceļojumu uz elektromočiem
nemudināja tas, ka mēs būtu dabas aizsargātāji.
Domāju, mēs gribējām to darīt tāpēc, ka tā ir nākotne.
Mēs esam sajūsmā par elektromočiem.
Bet, braucot ar tiem, esmu atskārtis,
kas notiek pasaulē.
Nespēju noticēt, ka mēs bijām Maču Pikču un Cool Earth projektā.
Mūsu pirmajā UNICEF projektā.
Tas viss šķita esam ceļojuma tālākajā posmā,
bet mēs to jau esam paveikuši.
Esmu jau atēdies tos Andus.
Mums jāpārbrauc pāri pēdējam kalnam. Tas varētu būt viss, ne?
Es negribu pārāk sapriecāties.
Tas ir skaists ska... Oho. Tik skaisti.
Mēs esam šķērsojuši Andus un braucam 4000 metrus zemāk
uz Peru piekrastes pilsētu Iku.
Pēc tam mēs dosimies apskatīt 2000 gadus vecus milzu mākslas darbus,
Naskas līnijas, par kurām jau esmu dzirdējis.
AJAKUČO - IKA NASKAS LĪNIJAS
Šodien mēs apskatīsim apbrīnojamus gravējumus
Zemes virskārtā.
Tie ir radīti skatīšanai no augšas,
bet tie tika izveidoti sen, pirms radās iespēja lidot, tāpēc...
Kam tie tika veidoti? Citplanētiešiem?
Mēs nezinām. Šodien apskatīsim.
Jā, mēs lidosim pāri Naskas ielejai...
SESARS OTRAIS PILOTS
...cik vien zemu var, labi?
Kad pielidosim pie figūras, mēs pagriezīsimies pa kreisi
un pa labi, jā?
Visi to redzēs. Jā?
Pagriezieni būs no 30 līdz 50 grādiem, labi?
Tāpēc būs jautri. Jā?
Mums vajadzētu atrast maisiņu, pirms kāpjam lidmašīnā.
-Laba izvēle, ne? -Jā.
Caurspīdīgs, lai var redzēt, kas ēsts brokastīs.
Piesprādzējieties!
-Atslābsti! Ļaujies! -Ļaujies, vecīt!
Lai gan ir sazvērestības teorijas par citplanētiešiem,
drīzāk šie lielie mākslas darbi tika radīti,
lai lūgtu laikapstākļu dieviem lietu.
Mēs mirstam.
Tagad mēs apskatīsim pirmo figūru, labi?
Reku tā ir. Re, skat! Tieši tev priekšā.
Tur, kalna nogāzē. Uz kalna.
Tas ir apbrīnojami.
Te ir vairāk nekā 1000 mākslas darbu.
Daži ir vairāk nekā 400 metrus lieli.
Man ir nedaudz nelabi.
Nu man ir slikti.
Varbūt varam lidot ciešā lokā abos virzienos ap kaut ko citu?
-Tā patiešām... -Lieliski.
Es tikai gribu tikt lejā.
-Paldies. -Gracias. Liels paldies.
Ceru, ka patika.
Burvīgi pavadījām laiku. Paldies.
Kādi bija pagriezieni?
-Ļoti jauki. Paldies. -Jauki un līgani.
Bet ne man.
Mēs atgriežamies uz ceļa.
Kļūst silts, ne? Kļūst patiešām sauss un karsts.
Viegla braukšana.
Es tagad ļoti gribu nokļūt jaunā valstī,
Ekvadorā.
Tas ir ļoti aizraujoši.
Gatavs?
Rivian izgudrojuši ko vienreizīgu.
Viņi ir izdomājuši, kā mēs varam pilnībā uzlādēt močus
no viņu mašīnām - un tikai divās stundās.
Tā, ir impulss. Jā.
Jā.
Tas ir ļoti jauki, ka mums ir izdomāta
jauna lādēšanas metode
un to nākotnē varēs izmantot arī citi.
Stunda 24 minūtes līdz pilnam akumulatoram.
Divas stundas. Gatavs.
Šķiet, es beidzot sāku saprast Peru satiksmi.
O jā.
Jēziņ, uzmanīgi! Lēnām!
Lēnām! Lēnām! Lēnām!
Ak vai.
Viņi varēs to ielikt pēc reklāmām - kas notiek.
Zini, kā tīzeri vai spriedzes mirkli sērijas beigās.
"Uzmanīgi, uzmanīgi!"
-Cik daudz ir tādu šovu? -Pēc reklāmas pauzes
uzreiz ir klips ar tekstu: "Uzmanīgi! Uzmanīgi! Uzmanīgi!"
Un tad, tu jau zini.
Mēs braucam. Dodamies uz Ekvadoras robežu.
Mēs braucam apciemot savus draugus UNICEF,
kuri izveidojuši nometni, lai palīdzētu Venecuēlas bēgļiem.
Simtiem venecuēliešu pamet valsti,
lai izbēgtu no ekonomiskās un humanitārās krīzes valstī.
Cilvēki ceļojuši simtiem kilometru
cauri Kolumbijai un Ekvadorai, mēģinādami nonākt pie ģimenēm
un atrast darbu Peru un Čīlē.
TUMBESA PERU
Te ir teltis un pārējais.
Šī nometne Tumbesā atbalsta kādas 100 mātes ar mazuļiem,
kā arī 50 bērnus, kuriem nav līdzi vecāku.
Vai šī ir bērniem draudzīga vieta?
Divi aktieri.
Hola.
Bērni ir neticami dzīvespriecīgi.
Bet viņiem vajag aizsardzību un palīdzību.
Vai tu vari iztēloties: pamest Venecuēlu un šķērsot Kolumbiju un Ekvadoru -
nonākt šeit ar autobusu vai kājām.
Zini, tas šiem bērniem bijis ļoti grūti.
Viņiem vairs nav laika būt bērniem.
Marijai ir 16 gadu, viņas brālim Avraamam - tikai 14,
un viņi ir te pie robežas un gādā par sevi.
Viņi te ir 47 dienas.
Kā bija Venecuēlā, kad jums bija tā jāpamet?
Situācija bija tiešām kritiska.
Tāpēc mēs nolēmām pamest valsti.
Jums bija jāpamet jūsu mājas, jūsu skola, jūsu draugi.
Viss.
Visvairāk man sāpēja atstāt ģimeni.
Ir smagi būt šķirtiem,
kad kopā nodzīvots tik ilgi.
Man žēl.
Jā, tas ir tik grūti. Tik smagi.
-Situācija ir ārkārtīgi nestabila. -Jā.
Cilvēki zaudējuši darbu. Viņu nauda vairs nav nekā vērta.
Viņi pārdod visu, kas viņiem ir, lai mēģinātu tikt prom.
Viņi pameta savu māti un vecāko brāli.
Vai viņi zina, ko viņu māte un vecākais brālis Venecuēlā dara?
Vai zināt, kā jūsu mammai un brālim Venecuēlā iet?
-Jums ir skaista mamma, ne? -Mīļā.
Neraudiet.
Mans burvīgais puika.
-Man žēl. -Jā.
Bērni, jūs esat stipri, zināt?
Jūs to pārdzīvosiet. Tā būs.
Jā.
Ir ļoti smagi redzēt šo.
Viņi nevar atgriezties Venecuēlā.
Viņiem vajag tikai trīs dienas, lai ar busu šķērsotu Peru un nonāktu Čīlē,
kur viņi var tikt iekšā un kur viņiem ir ģimenes locekļi,
un viņiem tur ir cerīga nākotne, bet viņi ir iestrēguši te.
Daži jau 47 dienas.
PERU / EKVADORA ROBEŽPUNKTS
-Muchas gracias. Liels paldies. -Labi.
Nu labi.
Mums ir visai viegli šķērsot robežu
un iebraukt Ekvadorā.
Ekvadora.
Nākamais posms, iespējams, būs grūtākais visā ceļojumā.
Būtībā no Dienvidamerikas apakšas
līdz Ziemeļamerikas augšai var aizbraukt pa Panamerikas lielceļu.
Bet vidū ir 160 km, ko dēvē par Darjenas pārrāvumu,
tie ir necaurbraucami meži, kuros nav ceļu.
Tur ir pilns ar teroristiem. Tur jūs nebrauksiet.
DARJENAS PĀRRĀVUMS
Mums ir vai nu jābrauc ar kuģi, vai jāpārlido pāri.
Šīs ir tik smagas, ka var tikt vestas vienīgi kuģī.
Mums pēc iespējas drīzāk jānokļūst ostā.
Mobilajam telefonam te vispār nav zonas. Domāju, turamies kopā, ja varam.
Mēs sekosim jums laukā no pilsētas. Te ir nedaudz traki.
Redzējāt to vīru pa kreisi ar sudrabaino šauteni?
Tulkojusi Laura Hansone