Prevozila bova 13 držav in 21.000 kilometrov.
Iz Ushuaie v Argentini bova šla v Čile v puščavo Atakama,
nato pa v La Paz. Prečkala bova jezero Titikaka
in vzdolž Andov nadaljevala pot v Kolumbijo in Panamo,
nato pa še čez Srednjo Ameriko in Mehiko. V Los Angelesu bova čez sto dni.
REŽISER, PRODUCENT
Dobila bosta kamere.
Kamero z mikrofonom bosta imela tudi na čeladi,
da bosta snemala med vožnjo.
To je cesta? O, bog.
REŽISER, PRODUCENT
Na tretjem motorju bo snemalec Claudio.
Z Russom bova potovala z električnima poltovornjakoma.
Z nami bodo snemalci Jimmy,
Anthony in Taylor. Pomagali bodo tudi pri logistiki.
Snemali bomo iz vozil.
Z motoristi se bomo dobili na vsaki meji, sicer pa bodo sami.
COPACABANA, BOLIVIJA
Copacabana.
Ko smo sinoči prispeli, sem se slabo počutil.
Bezgavke sem imel zatečene in skrbelo me je,
da se me loteva bolezen.
Danes se počutim bolje.
13.747 KM DO LOS ANGELESA
Zapuščamo Bolivijo. Hvala, Bolivija.
Bolivija je drugačna od Čila in Argentine.
Kultura je zelo opazna in zelo drugačna.
Ja, ja.
Nisem mislil, da smo že tako visoko. Super.
Ja, odlično.
Pogled na zemljevid pove, da je za nami lep kos poti.
Prevozili smo Argentino, Čile in Bolivijo.
Zdaj gremo v Peru.
Tam pa je Machu Picchu.
Vse od otroštva si ga želim obiskati.
Dobro, takole. Smo v Peruju.
V Puno gremo.
Jezero Titikaka.
V šoli sva se kot otroka toliko nasmejala temu imenu.
Ja.
A zdaj nisva nič drugačna.
Ne, sploh ne.
Nekateri nikoli ne odrastemo.
Oba se veseliva Machu Picchuja. Še prej pa bova obiskala nekaj krajev,
med njimi ta zanimivi kraj ob jezeru Titikaka.
Za kaj gre tu, Maxim?
Za kaj gre? To je inkovski kraj.
LOKALNI PRODUCENT
-Imenuje se Inca Uyo. -Inca Uyo.
Uyo... Inca seveda pomeni inkovski.
Uyo pa pomeni moške genitalije.
-Dobro. -Ja, lepo zveni. Uyo.
-V redu. -Kul. Dobro.
Zdaj se imenuje Tempelj plodnosti.
Tako ga obravnavajo sodobni Perujci.
Pomen prepoznaš po finem kamnoseštvu.
Morda je bilo svetišče, hiša curaca,
pomembnega upravitelja.
Ali pa je bil kraj, kjer so Inki bivali, ko so prišli na obisk.
To je bilo središče inkovskega imperija.
Menijo, da je bilo tu, ob jezeru Titikaka.
A, tako.
Obdelava kamna priča, da je kraj pomemben.
Večina je seveda poškodovanih, vendar lahko vidimo temelje.
Zdaj sem prihajajo ljudje, ki imajo težave s plodnostjo.
Jim pomaga?
Ja, pravijo, da jim. Številne matere dvojčkov trdijo,
da jim je uspelo, ker so prišle sem in sedle na eno od gob.
Bi rad postal malo plodnejši?
Potegni, Ewan.
Nisem hotel reči tega. Ušlo mi je.
Tista dva posnemi,
pa bo jasno, za kaj gre pri tem kraju plodnosti.
Tista dva tamle.
Kolega, ne. Nehaj s tem. Vem, da sem ti všeč. Ne, ne.
Nočem tega. Ne.
Ne. Ne.
Ne, nočem tega.
-Ne. Ne, ne. -Vzburil se je.
Vidite, kako ploden sem zdaj?
Ste videli, kako me pes ni mogel pustiti pri miru? Neverjetno.
Deluje. Nedvomno deluje.
Lep razgled.
Super kraj.
Danes greva v Cusco, do katerega je 391 km.
Obiskala bova zavetišče kondorjev.
Tam jih rehabilitirajo in pošiljajo nazaj v divjino.
To je zavetišče za živali Ccochahuasi.
Andski kondor, ki ga vidimo tam...
ZAVETIŠČE CCOCHAHUASI
-...je naša poglavitna skrb. -Bog.
Kondor je največja leteča ptica na svetu
in je v Peruju pomemben simbol zdravja in nesmrtnosti.
So te ptice pripeljali poškodovane?
-Ja. -Res?
Nekatere zaradi praznika Yawar.
Yawar je praznik, pri kateri kondorja za noge privežejo na bikov hrbet.
Ob tem si kondorji lahko polomijo krila,
ranijo noge, včasih pa si celo zlomijo vrat.
-Poginejo. -Je to zaradi...
Nezakonite tradicije.
Bik predstavlja Špance.
Kondor pa predstavlja Inke.
V starih časih je bilo to bistvo tega boja.
Kadar zmaga bik, pomeni, da bo slabo leto.
Če zmaga kondor, pa bo leto dobro.
Ljudje investirajo v pridelek.
To ni prav, veste?
Kondor tu potegne kratko.
-Ja. -Seveda.
Ne maram videti velikih divjih živali v kletkah
in za rešetkami.
V tem primeru pa verjamem,
da jim skušajo pomagati in jih spet izpustiti.
Moj bog, kako velik je.
To je bil kondorjev let.
Krasno.
To sta andski gosi.
Te gosi izberejo partnerja in z njim ostanejo do konca življenja.
Spletejo zelo močno zvezo.
Ko pogine ena gos iz para, lahko od žalosti pogine tudi druga.
Ali še huje, naredi samomor.
-Res? -Ne.
-Ja. -Res?
Vržejo se z vrha pečine
in ne da bi zakrilili, pikirajo na tla.
-Strela. -Bog.
Brez partnerja ni vredno živeti.
Zato tu veljajo za simbol ljubezni in zvestobe.
Jaz bi bil žalosten, a...
-Bi, kajne? -Kaj? Za Olly?
-Ja. -Ne bi bilo vredno živeti.
Ja. Torej bi to storil.
No, ne vem, ali bi se vrgel s pečine.
Kak drug način bi izbral.
Ves sem iz sebe, saj gremo nocoj z vlakom v Machu Picchu.
Ta zvonec je prijeten. Spominja na preteklost.
Previdno.
V Machu Picchu z vlakom. Ni boljšega.
To je posebnost Machu Picchuja. Cel vlak za eno turistično znamenitost.
Lepo bo nekaj ur sedeti v vlaku.
V Machu Picchu gremo. Moj bog.
Ne morem verjeti.
V šoli smo imeli plakat s tem krajem.
V razredu sem sanjaril o njem.
Od nekdaj si ga želim videti. Zelo se veselim tega.
Machu Picchu je skoraj 2500 m n. m.
Ker je dostop po cesti omejen, so do njega zgradili železnico.
Vozili se bomo slabi dve uri.
Ne morem verjeti, da smo v vlaku.
Po navadi zaostajamo za načrtom dan ali dva.
Tokrat pa...
...smo prišli sem, se preoblekli, sedli na vlak.
Prijetno smo potovali z vlakom.
Deset zvečer je, 22.02.
Zjutraj bomo vstali ob štirih.
Ob pol petih, da bomo ob petih krenili proti Machu Picchuju.
In...
Kar težko verjamem, ker si ga že od nekdaj želim videti.
Od nekdaj si želim biti tu.
Jutri hočem na tisti posebni kraj.
Ne morem verjeti, da smo tu. Ne morem verjeti, da sem tu.
Lahko noč.
Machu Picchu. Dan za Machu Picchu.
Menda ga je najlepše videti ob sončnem vzhodu.
Zato nočemo tvegati.
OB 5.20
-Ali ni kul? Poglej. -Neverjetno, kajne?
Naenkrat smo v popolnoma drugačni pokrajini.
Prava džungla, ne?
Ni mi všeč, da je avtobus tako blizu roba prepada.
Zakaj sem jaz ob oknu?
Splačalo se je zgodaj vstati. Prvi smo v vrsti.
-Semkaj? Si. Gracias. -Gor.
-Oprostite, kje je Machu Picchu? -Fant...
Fant, smo že blizu?
Začeli smo se vzpenjati. Na skoraj 2500 metrih
vzpon na vrh ni mačji kašelj.
Ne vem, koliko je do vrha.
-Jezus. -Ne veš, kje...
Noge me že pečejo.
Pojdi gor, jaz grem dol. Mislim, da bom malo...
-Ne, s tabo grem. -Ne, ni treba.
-Kar pojdi. -Nočem, da to zamudiš.
-Za vami. -Ne, spočiti se moram.
Prav.
-Izvolite. -Hvala.
Ewan drvi naprej. Jaz ne bi zmogel.
Moje noge niso več sposobne tega.
Pa gremo. Ves čas navzgor. Upam, da ga bomo od tamle videli.
K Sončnim vratom gre. Do tja je 45 minut hoje.
Potem pa bomo šli na to stran.
Komaj govorim.
Škoda, da ne morete vsi videti tega. Sem dovolijo
le 2500 ljudem na dan, zato imamo srečo, da smo tu.
Menda so ga zgradili v 13. stoletju.
Skrit je bil do ponovnega odkritja leta 1911.
Tako sem se veselil, da ga bom videl.
Kar ne konča se. Morda pa tole ni za reve
in bo tu gneča manjša kot spodaj.
-Hola. -Hola.
Ena, dve, tri.
-V redu. -Hvala, kolega.
Hvala.
Ojej. Tu zgoraj nisem pričakoval takega sprejema. No, ja.
Za sliko.
Na vrhu Sončnih vrat nisem vedel,
da ljudje po štirih dneh hoje pridejo tja z druge strani.
Ko smo prišli tja, jih je bilo že 50, 60...
Kar naprej sem se moral fotografirati.
-Odlično. Prijetno potovanje. -Hvala.
Kam naj sedemo?
Gremo malo navzdol po poti?
Mislim, da bomo... Ja.
Težava je, da lahko drugim pokvarim doživetje.
-Živjo. Kako ste? -Kako ste?
-Ja, ja. V redu. -Ja? Hvala.
Oblaki se ne bodo kmalu razkadili.
Pogledat grem še en slaven kraj.
-Hola. -Hola, buenos días.
Se tu s podpisom odrečemo življenju?
Dobro.
Tako nevarno strmo je, da se moraš zaradi varnosti
podpisati ob vstopu in izstopu.
Ne morem verjeti, da je tako strmo. Moj bog.
Dobro. Ne prerivajte se.
-Most. -Most.
Stopnice vodijo tudi navzdol. Vklesane so v skalo.
Fant, neverjetno.
Zaprli so jih, ker so ljudje prihajali, viseli z njih in se fotografirali.
Počeli so razne nore, neumne reči.
Srečo bomo imeli. Jasni se.
Tako je videti. Čez kako uro
-bomo morda imeli srečo. -Ja.
Tamle je.
Obrniti moram kamero.
Izjemno. Tako sem vesel, da ga vidim.
Ne morem verjeti, da ga prej nismo videli, ko smo bili tu.
Španski zavojevalci so uničili številna inkovska mesta,
Machu Picchuja pa niso našli. Hvala bogu.
Končno sem prišel gor. In tamle je Machu Picchu.
Oblaki so se končno umaknili. Kako lepo je.
Razburljivo je priti sem gor in ga videti. In potem...
Lepo, da smo morali počakati na ta prizor.
Malo smo se razgledali, poklepetali, si skušali zamisliti, kako je videti.
Videli smo slike, potem pa se je naenkrat prikazal.
Osupljivo. Veličastno.
Prekrasno.
Večina arheologov meni, da so ga zgradili kot posestvo
za inkovskega vladarja Pachacutija.
Drugi menijo, da je bil verski kraj.
Neverjetno, ne?
Nov dan, nov izziv.
Dobro.
Ollantaytambo, na svidenje.
Že nekaj časa nismo imeli dežja. Naša prva vožnja v dežju.
Tlakovci v dežju. Fuj, fuj, fuj.
39. dan vožnje od Ushuaie proti Los Angelesu.
Samo tri dni imamo, da pridemo v Ayacucho, kjer načrtujemo
potovanje v deževni gozd na obisk plemenske skupnosti.
Žalostno, da zapuščamo Machu Picchu.
Moram reči, da je bila to izjemna izkušnja.
Ja, danes bi rad sedel na motorju
in se spominjal lepot, ki sem jih videl v Machu Picchuju.
Veliko srečo imam, da so se mi sanje uresničile
in sem to videl.
Čakaj. Tamle bi morali zaviti desno.
Sprašujem se...
Upam, da tole ne bo kakšna dolga makadamska pot.
Makadam.
Mislim, da je tega makadama okrog 13 km.
Kar prometna cesta.
Prava M6. Perujska M6.
Ampak blatna.
Ti...
-Te je zadel? -Neverjetno.
Lahko pogledaš?
Bog. Naravnost v vizir.
Ves bok mi je obrizgal.
Tu zna biti zelo spolzko.
Mega spolzko je.
Drek, padel je.
Si cel, Ewan?
Ta bližnjica je super.
Bog.
Pripravljen? Primi pod torbami. Ena...
Pod torbami ali kje spodaj.
Ena, dve, tri.
Bravo.
V redu.
Gracias, amigo.
Dve.
-Vse v redu? -Komedija zmešnjav.
Vse v redu. Hvala.
Glej to. Mala oaza.
Peljemo po slavni Ruti 35 od Abancaya do Ayacucha.
To je odročno gorsko območje z dolgimi vijugastimi prelazi,
zato bo vožnja čudovita.
V Los Angelesu sva. Kaktus.
-Ja, Los Angeles. -Los Angeles.
To je to. Lepo je bilo.
Ja.
Hvala za vse. Hvala za spomine.
Še eno lepo skupno potovanje.
Spet smo na dobrih 4000 metrih.
In...
To je videti super.
Nekako smo šli... Zdi se, da smo ves čas vozili navzgor,
-kajne? -Ja.
Ves dopoldan. Porabili smo veliko...
Akumulator je 41-odstotno poln. Pred nami je še 74 km poti,
do današnjega cilja pa je še 109 km.
Upamo, da bomo šli kmalu navzdol.
Ob vožnji navzdol se akumulatorja polnita.
Podobno kot pri hibridnem avtu. Tu notri sta motorja,
ki ponovno polnita akumulatorja.
Zdaj greva lahko malo dlje in hitreje.
Dobro polnjenje, stari.
Tako je prav. Polni, polni.
Po poti sva videla kolesarja, ki je peljal po klancu navzgor.
Pomislila sva: "Fant, kako dober je."
Ko sva prišla bliže, sva videla, da ima samo eno nogo.
Me veseli.
Kako noro.
Kako dolgo si vozil navzgor?
-Tres horas. -Tri ure.
-Tres horas. -Izjemno.
60 kilometrov.
Sto kilometrov.
PARA-KOLESAR
V obe smeri.
120 kilometrov.
Kul.
Perujski paraolimpijec je in šel bo na olimpijado.
-Katera disciplina? -Cesta.
Cestno kolesarstvo.
Si.
-Tu ima dober trening. -Sijajne gore za trening.
V prometni nesreči je izgubil nogo vse do kolka.
Leta 2012 sem imel prometno nesrečo.
Nekaj vem o rehabilitaciji,
o tem, kako potrt si,
ko ti taka nesreča spremeni življenje.
Kaj storiti po njej? Kako naprej?
Kaj početi potem?
Ko doživiš takšno poškodbo, je najpomembnejše,
da se skušaš vrniti v nekakšno normalnost.
Da si priznaš, da imaš težave,
a ne dovoliš, da te potrejo.
Da vztrajaš in greš naprej.
To je storil in poglejte ga, na olimpijado gre.
Prav neverjetno.
50 km tja in 50 km nazaj. Zanj rutinsko.
Ampak to je hud vzpon. Marička.
Že na motorju je hud vzpon.
Kaj šele z eno nogo.
Kakšen možak. Neverjetna sreča, da ga srečamo tu zgoraj.
Na vrhu sveta.
Zdaj se bližamo Andahuaylasu.
Do Ayacucha nam je ostalo še 240 km.
Gracias. Hvala.
-V redu? Si. -Si.
Deluje?
Ja. Gracias.
-Dajva. -160 km imava, toda...
-Robot. -Robota oponaša.
Dobro.
Dobro. Je v redu?
Dobro, greva na pot.
Čas je, da greva naprej.
Zadnje dni je vožnja neverjetna.
Voziva se gor in dol,
gor na 4000 metrov, dol na 2500, pa spet na 4000,
pa spet dol na 2500, vse po čudovitih cestah.
Asfalt, pokrajina in razgledi.
Gledava dol v doline,
se spuščava v doline in mesta.
Prav neverjetno.
Jutri bosta motorja mirovala.
V amazonskem gozdu si bova ogledala projekt nevladne organizacije
in plemenske skupnosti, ki skušata omejiti krčenje gozdov.
Ogledala si bova projekt Cool Earth.
Gre za nov, drugačen način razmišljanja. Ljudem daje moč in delo.
Ponuja trajnostni vir dohodka, ki ni navadna sečnja.
Poglejva, kako bo.
Morava s helikopterjem, ker se z motorjem ne da priti tja.
Takole, poleteli smo.
Kako lepo! Reka teče po dolini.
Krasno.
Poleteli bomo 145 km do Cutivirenija,
skupnosti ljudstva Asháninka v amazonskem dežnem gozdu.
Obiskali bomo eno od njihovih 12 vasi.
Res je kul.
Džungla je prelepa.
Koliko žuželk, živali in vsega je tam.
Kar vrvi od življenja.
Tule. Glej.
Na vrhu tistega hriba je zaplata posekanega gozda.
Svetu so odrli kožo.
Ne bomo mogli dihati.
Ja.
Zelo težko je.
Sediš tam v svoji hišici
in gledaš ves ta les.
Nekdo reče: "Dam ti denar..."
Drugi pa pravijo:
"Ne. Ohraniti moraš gozd."
In rečeš: "Ja, ampak nahraniti moram družino."
Gre za takojšnjo potrebo, a kaj storiti?
Ja, to je dilema.
Smo prispeli?
Veliko ljudi.
Kakšne barve!
Ta vas se imenuje Tinkareni. V njej živi skoraj 200 ljudi.
Skupnosti bomo pomagali z zmanjšanjem emisij CO2.
-Živjo. Cómo estás? -Živjo. Buenos días.
Torej, reče se...
To je "živjo" v jeziku asháninka.
POGLAVAR CUTIVIRENIJA
Dobrodošli.
Od daleč so prišli, da bi nas obiskali.
Pozdravil je poglavarje različnih vasi,
ki so vama prišli izreč dobrodošlico.
Pobarvali vama bodo obraz. Za moške in ženske je poslikava različna.
Prav.
Živjo.
Zelo lepo.
Videti si kot majhen leopard.
-Peruti imaš kot ptica. -Ne vidim jih.
-Kako rečete hvala v njihovem... -Gracias.
Sprejeli so naju s čudovitim obredom.
Tole je eden od prvih projektov Cool Earth.
Traja že približno 10 let.
Skupnost Cutivireni se razteza na 30.000 hektarjih deževnega gozda.
Ko delate v gozdu in ne morete najti vode,
poiščete liane.
Iz njih pijete vodo.
Pa še zdravilna je.
Glej to, že gre.
-Glej. -Teče.
Slastna in sveža je.
Za domačine je gozd kot trgovina.
Kadar potrebujejo hrano,
kadar hočejo graditi hiše, pridejo v gozd.
Od njega imajo tudi nekaj dohodka za preživetje.
Zato smo prišli in jim ponudili nekaj sredstev.
Zdaj ne čutijo pritiska, da morajo služiti
z nezakonito sečnjo ali kokainom.
Pomagamo jim ustaviti krčenje gozda, ga zmanjšati.
Projekt Cool Earth traja že 10 let.
Kaj pomeni za vas kot skupnost?
Radi imamo gozd in skrbimo zanj.
V njem dobimo hrano
in vse drugo, kar potrebujemo.
Gozd je za nas zelo pomemben.
Dobivajo finančno pomoč.
Otroci zato lahko hodijo v šolo,
vsi pa si lahko privoščijo več zdravstvenih storitev.
To je zanje nekaj čudovitega.
Rad bi vama pokazal svojo hišo. Bi šla tja?
-Ja. -Si.
Prav.
Tkejo. Živjo.
Žena Albertina.
Hola.
Ogromen dom ima.
Glej, ima televizor, glasbeni stolp.
-Lepo, ne? -Si.
Nisem še bil na takem kraju. Tu vidim,
da ljudje res živijo od gozda.
Upajo, da bo ob spodbujanju trajnostnega kmetijstva
tradicionalno nomadsko ljudstvo Asháninka tu ostalo za stalno
in gozd varovalo pred nadaljnjim krčenjem.
Jaime, nočete se več seliti, kajne?
Po pogostem seljenju zdaj hočem ostati tu.
Mislim na prihajajoče rodove,
na svoje vnuke.
Rad bi jim nekaj zapustil.
Dobro jutro vsem.
V tole sem se zbudil sredi džungle.
V tej lepi vasi.
Tu notri sem spal kot polh.
V tej vasi Cutivireni.
Osvežilna je.
Niso uporabili trde roke, češ,
niti drevesa ne smete posekati. Razumeli so skupnosti,
skušali so sodelovati z njimi,
jim pomagati, da bi manj vplivale na gozd
in cenile to, kar jim gozd daje.
S Charleyjem nisva šla na to potovanje
z električnima motorjema, ker sva okoljevarstvenika.
Tako sva se odločila, ker je to prihodnost.
Navdušena sva nad električnimi motorji. A na poti sva se prepričala,
kaj se dogaja po svetu.
Ne morem verjeti, da sta Machu Picchu in Cool Earth že za nama.
Prvi Unicefov projekt.
Te reči so se zdele tako daleč, zdaj pa so že za nama.
Polne čevlje imam Andov.
Samo še čez ta zadnji hrib morava. Morda sva že tu.
Nočem se preveč veseliti.
Kako lep pri... Kako lepo.
Prečkala sva Ande in zdaj se bova spustila 4000 metrov
v obmorsko perujsko mesto Ica.
Potem si bova ogledala 2000 let stara ogromna umetniška dela,
risbe kulture Nazca.
RISBE KULTURE NAZCA
Danes bova videla izjemne vreznine v zemeljsko površje.
Očitno so namenjene opazovanju iz zraka,
a so bile narejene veliko pred časi letal, torej...
Za koga so jih naredili? Za nezemljane?
Ne vemo. Danes jih bomo videli.
Ja, preleteli bomo dolino Nazca...
CESAR, KOPILOT
...čim niže nad tlemi.
Ko pridemo do geoglifa, se bomo obrnili levo
in nato desno, prav?
Tako ga bodo vsi videli. Ja?
Obrati bodo med 30 in 50 stopinjami.
Zabavno bo torej. Ja?
Poiščiva si vrečki, preden vstopiva v letalo.
-Lepa vrečka, ne? -Ja.
Lepo prozorna, da vidiš, kaj si jedel za zajtrk.
Pripnite pasove.
-Sprosti se, prepusti se toku. -Ja.
Kljub teorijam o nezemljanih
so Nazci ogromne risbe najbrž ustvarili, da bi bogove prosili za dež.
Mrtvi smo.
Zdaj bomo videli prvo risbo. Prav?
Tamle je. Tam, glej. Tik pred tabo.
Tam na pobočju hriba. Na hribu.
Neverjetno.
Tu je prek tisoč umetniških del.
Nekatera so večja od 400 metrov.
Malo mi je slabo.
Slabo mi je.
Kaj, če bi zaokrožili še okrog česa drugega?
-Res je... -Odlično.
Samo pristati hočem.
-Hvala. -Gracias. Hvala lepa.
Upam, da ste uživali.
Lepo smo se imeli, hvala.
Kako kaj zavoji?
-Lepo, hvala. -Zmerni.
Zame ne.
Spet na cesti.
Toplo postaja. Zelo suho in vroče.
Sproščena vožnja.
Veselim se že nove države,
Ekvadorja.
Prav razburljivo je.
Pripravljen?
V Rivianu so dosegli preboj.
Ugotovili so, kako iz njihovih avtomobilov v dveh urah povsem napolniti motocikla.
Tako, imamo impulz. Ja.
Ja.
Lepo je, da so za naju razvili novo tehniko polnjenja,
ki jo bodo poslej uporabljali tudi drugi.
Polno čez eno uro in 24 minut.
Dve uri. Gotovo.
Končno začenjam razumeti perujski promet.
Ja.
Jezus, previdno.
Počasi, počasi.
Fant.
To lahko uporabijo za tisto, kar se zgodi po oglasih.
-Napet trenutek. -Ja. Napetost.
"Pazi, pazi."
-Koliko je takih oddaj? -Po oglasih se vrneš
naravnost v akcijo: "Pazi. Pazi."
In potem...
Peljeva se proti meji z Ekvadorjem.
Obiskat greva prijatelje iz Unicefa,
ki so uredili taborišče za begunce iz Venezuele.
Na stotine Venezuelcev beži iz države,
da bi ušli tamkajšnji gospodarski in humanitarni krizi.
Prepotovali so stotine kilometrov
skozi Kolumbijo in Ekvador, da bi prišli do sorodnikov
in dela v Peruju in Čilu.
Tu so šotori in vse.
V tem taborišču v Tumbesu je okrog sto mater z otroki
in 50 otrok brez staršev.
Je ta prostor prijazen za otroke?
Igralca sta.
Hola.
Otroci so neverjetno žilavi.
Vendar potrebujejo zaščito in pomoč.
Si predstavljaš, da se iz Venezuele čez Kolumbijo in Ekvador
sem odpraviš z avtobusom ali peš?
Za te otroke je bilo to zelo naporno.
Nimajo več priložnosti, da bi bili otroci.
Maria je stara 16 let, njen brat Abraham pa le 14.
Na tej meji sta prepuščena sama sebi.
Tu sta 47 dni.
Kako je bilo v Venezueli, ko sta morala oditi?
Razmere so bile kritične.
Zato sva sklenila zapustiti državo.
Pustiti sta morala dom, šolo in prijatelje.
Vse.
Najbolj me boli, ker sem zapustila družino.
Težko je biti narazen, potem ko smo bili toliko časa skupaj.
Žal mi je.
Ja, zelo težko je. Kruto.
-Položaj je zelo kočljiv. -Ja.
Ljudje so izgubili službo. Njihov denar ni vreden nič.
Prodajo vse, da bi zapustili državo.
Tam sta pustila mater in starejšega brata.
Ali vesta, kako gre materi in starejšemu bratu v Venezueli?
Vesta, kako gre mami in bratu v Venezueli?
-Ljuba mamica, ne? -Ubožica.
Ne joči.
Lepi fantek.
-Žal mi je. -Ja.
Otroci ste močni, veš?
Prebrodili boste to. Res.
Ja.
Zelo hudo je videti take stvari.
Ne morejo nazaj v Venezuelo.
Z avtobusom bi v treh dneh prečkali Peru in prišli v Čile.
Vedo, da so tam njihovi sorodniki,
nove priložnosti, a so obtičali tu.
Nekateri za kar 47 dni.
MEJNI PREHOD PERU / EKVADOR
-Muchas gracias. Hvala. -V redu.
Super.
Mejo z Ekvadorjem smo prečkali razmeroma zlahka.
Ekvador.
Naslednja etapa bo najbrž najzahtevnejša na vsem potovanju.
Od dna Južne do vrha Severne Amerike greste lahko po panameriški avtocesti.
Le na sredini je 160-kilometrski pas divjine Darién.
Tam so neprehodni gozdovi, ni cest, polno je teroristov. Tja ni pametno iti.
DIVJINA DARIÉN
Moramo ga obpluti ali preleteti.
Avtomobila sta tako težka, da ju lahko prepeljemo samo z ladjo.
Čim prej moramo priti do pristanišča.
Ne, tu ni mobilnega signala. Ostanimo skupaj, če le lahko.
Spremljali vas bomo iz mesta. Malo noro je.
Ste videli tipa na levi s srebrno puško?
Prevedel Gregor Lavrin