Na mašině kolem světa: Napříč Amerikami
Pojedeme 21 000 km přes 13 zemí.
Z Ushuaie přes Argentinu a Chile k poušti Atacama
až do La Paz než přeplujeme jezero Titicaca
a budeme pokračovat podél And do Kolumbie přes Panamu,
Střední Ameriku a Mexiko, až po sto dnech dorazíme do Los Angeles.
REŽISÉR, PRODUCENT
Dáme těmhle klukům videokamery
a také kamery s mikrofony na přilbách,
aby cestou mohli sami točit.
To je silnice? Panebože!
REŽISÉR, PRODUCENT
Na třetí motorce pojede kameraman Claudio.
Russ a já pojedeme ve dvou elektrických pickupech
spolu s kameramany Jimmym,
Anthonym a Taylorem, kteří nám také pomohou s logistikou.
Budeme kluky točit z aut a sejdeme se s nimi na hranicích,
ale jinak jsou v tom motorky samy.
COPACABANA BOLÍVIE
Copacabana.
Přijeli jsme v noci, kdy mi nebylo dobře.
Měl jsem oteklé uzliny a říkal jsem si: „A sakra. Něco jsem chytil.“
Dneska už je mi líp.
13 747 KM DO LOS ANGELES
Naposledy opouštíme Bolívii. Děkujeme, Bolívie.
Bolívie je úplně jiná než Chile a Argentina.
Její kultura je velmi všudypřítomná a odlišná.
Jo.
Překvapilo mě, kam až jsme dojeli.
Jo. Báječné.
Podle mapy jsme ujeli dlouhou cestu.
Projeli jsme Argentinou, Chile a Bolívií.
A teď míříme do Peru.
V Peru se nachází Machu Picchu,
o jehož návštěvě sním už od dětství.
Tak jo. Jsme v Peru.
Jedeme do Puna.
Jezero Titicaca.
Jako malí jsme se tomu ve škole strašně smáli.
Jo.
Ale teď to není o moc jiné.
Ne, ani ne.
Někteří nikdy nedospějí.
Těšíme se na Machu Picchu.
Ale předtím navštívíme ještě pár míst
včetně tohoto zajímavého místa poblíž jezera Titicaca.
Co je to, Maxime?
Co je to? Je to incké naleziště.
MÍSTNÍ PRODUCENT
- Inca Uyo. - Uyo... Inca znamená Inkové.
Uyo označuje mužské genitálie.
- Aha. - Jo, je to hezký výraz. Uyo.
- Dobře. - Bezva.
Teď se tomu říká Chrám plodnosti.
Tak ho vnímají moderní Peruánci.
Je to neobyčejná stavba, a proto je tak významná.
Mohl to být chrám, nebo dům kuraky,
významného funkcionáře.
Nebo to byl dům pro hosty.
Tady je počátek vzniku Incká říše.
Lidé věří, že to bylo tady u jezera Titicaca.
Aha.
Vidíte, že je to významná stavba.
Očividně byla poničena, ale vidíte její základy.
Lidé sem přicházejí, když mají problémy s plodností.
A pomáhá to?
Jo, prý ano. Spousty žen, které mají dvojčata, tvrdí,
že je to díky tomu, že seděly na jedné z těch houbiček.
Chceš být plodnější?
Nasaj to.
Tak jsem to nemyslel. Ujelo mi to.
Když vyfotíš ty dva,
uděláš si představu o tom, co je tento Chrám plodnosti zač.
Jen ty dva tamhle.
Ne, kamaráde. To není potřeba. Vím, že mě máš rád. Ne.
To není potřeba.
Ne.
Ne, to není potřeba.
- Ale ne. - Je celej nadrženej.
Viděls, jak jsem teď plodnej?
Jak mi ten pes nechtěl dát pokoj? Úžasný.
Funguje to. Rozhodně.
Páni. To je výhled.
Krásné místo.
Dnes jedeme do Cuzca vzdáleného 391 km.
Dnes uvidíme záchrannou stanici pro kondory.
Vyléčí je a pak je vypustí do přírody.
Tohle je zvířecí útulek Ccochahuasi.
Kondor andský, jako je tamhle...
ÚTULEK CCOCHAHUASI
- Na toho se specializujeme. - Bože.
Kondor je největší létavý pták na světě,
který je v Peru symbolem zdraví a nesmrtelnosti.
Jsou tu, protože byli zranění?
- Ano. - Vážně?
Někteří jsou tu kvůli Yawar Fiestě.
To je festival, kde...
kondora přivážou za nohy býkovi na záda.
A kondoři... Vyjdou z toho se zlomenými křídly,
tržnými ranami na nohou
a občas si zlomí vaz.
- Zemřou. - Je to kvůli...
- tradici... - Nelegální.
Býk představuje španělský lid.
A kondor představuje Inky.
Znamená to souboj za starých časů.
Když býk vyhraje,
čeká nás špatný rok.
A když vyhraje kondor,
bude to dobrý rok.
Lidé investují do plodin.
Není to správné.
Protože kondoři tím trpí.
- Jo. - Jistě.
Nerad vidím velká divoká zvířata zavřená v klecích.
Ale v tomto případě věřím,
že se je snaží uzdravit a, pokud možno, vypustit.
Páni, ten je obrovský.
To byl let kondora.
Úžasný.
Tohle jsou husice andské.
Vyberou si partnera a zůstanou s ním až do konce života.
To pouto je tak silné, že když jeden z nich umře,
ten druhý může zemřít žalem.
Nebo hůř...
spáchá sebevraždu.
- Fakt? - Ne.
- Ano. - Fakt?
Vrhnou se dolů z útesu
a bez mávání křídel prostě letí k zemi.
- Panebože. - Proboha.
Protože bez partnera už nemají smysl žít.
Proto jsou symbolem lásky a věrnosti.
Byl bych smutný...
- Byl, viď? - Kvůli Olly?
- Jo. - Můj život by už neměl cenu.
Přesně tak. Udělal bys to.
No... Nevím, jestli bych skočil z útesu.
Zvolil bych si jiný způsob.
Těším se, protože večer jedeme vlakem k Machu Picchu.
Líbí se mi ten starý zvon. Jako za starých časů.
Pozor.
K Machu Picchu vlakem. Lepší už to být nemůže.
Ale tohle je pro Machu Picchu specifické.
Celý vlak pro jednu památku.
Bude fajn sedět pár hodin ve vlaku.
Jedeme k Machu Picchu. Panebože.
Nemůžu tomu uvěřit.
Ve škole jsem míval na zdi jeho plakát.
Ve třídě jsem o něm snil.
Chtěl jsem ho vidět.
Strašně se na to těším.
Machu Picchu je ve výšce 2 438 m.
A kvůli omezenému přístupu tu postavili tuto železnici.
Vlak nás tam zaveze za dvě hodiny. Nemůžu uvěřit, že jsme to stihli.
Vždycky když máme daný termín, máme den dva zpoždění.
Ale tentokrát...
...dojeli jsme, převlékli se a nastoupili.
Byla to hezká jízda vlakem.
Je deset večer. 22:02.
A ráno vstaneme ve 4:00.
O půl páté, abychom už v pět mohli vyrazit k Machu Picchu.
A...
Těžko se tomu věří, vždycky jsem ho chtěl vidět.
Vždycky jsem tu chtěl být.
Chci jít zítra na to jedinečné místo.
Nemůžu uvěřit, že tu jsme. Že tu jsem já.
Dobrou noc.
Machu Picchu. Jdeme k Machu Picchu.
Nejlepší je prý za východu slunce.
Neponecháme nic náhodě.
5:20 RÁNO
- Není to skvělé? Koukni na to. - Úžasné.
Najednou jsme... V úplně jiné krajině.
Je to úplná džungle.
To se mi nelíbí. Jedeme moc blízko srázu.
Proč sedím u okna?
Přivstat si se vyplatilo. Jsme tu první.
- Tudy? Si. Gracias. - Nahoru.
- Kde je Machu Picchu? - Říkám...
Už jsme blízko?
Zahájili jsme hlavní výstup. A ve výšce téměř 2 438 metrů
to není žádná procházka růžovým sadem.
Nevím, jak daleko ještě.
- Prokrista. - Nevíš, kde...
Cítím, jak už mě pálí nohy.
Běž nahoru. Já půjdu dolů. Myslím, že trochu...
- Ne. Jdu s tebou. - Ne, dobrý.
- Nevadí mi to. - Nechci, abys o to přišel.
- Až po vás. - Musím si odpočinout.
Dobře.
- Běž. - Děkuju.
Ewan uhání vpřed. Já už nemohl.
Moje nohy už na to prostě nejsou.
Tak jo. Hezky nahoru. Snad to odsud uvidíme.
Jde až k Sluneční bráně. Což je asi 45 minut chůze.
A my půjdeme tudy.
Sotva popadám dech. Páni.
Je škoda, že to nevidíte, protože sem může jen 2 500 lidí denně,
takže máte tu čest tu být.
Machu Picchu pochází ze 13. století.
Nevědělo se o něm až do jeho objevení v roce 1911.
Moc jsem se těšil, až ho uvidím.
Je to nekonečné. Možná to není pro slabé nátury
a bude tu míň lidí než tam dole.
- Hola. - Hola.
Raz, dva, tři.
- Dobře. - Díky.
Díky.
Bože. Tohle jsem tady nahoře nečekal. No nic.
Fotku.
U Sluneční brány mi nedošlo,
že lidé podnikají tu čtyřdenní túru z druhé strany.
A tak... Když jsme tam došli, bylo tam 50, 60...
Bylo z toho tak trochu focení se mnou.
- Skvělé. Šťastnou cestu. - Díky.
Kam si sedneme?
Nebo sejdeme kousek dolů?
Myslím, že... Jo.
Mohl bych ostatním zkazit zážitek. To nechci.
- Jak se máte? Těší mě. - Jak se vede?
- Jo. Jistě. - Jo? Díky.
Ty mraky se brzy roztrhají.
Půjdu se podívat na další známé místo.
- Hola. - Hola, buenos días.
Tady podepíšu, že je to na vlastní nebezpečí?
Dobře.
Je to tak nebezpečně strmé, že se musíte zapsat tam
i zpátky kvůli bezpečnosti.
Je to tak strmé. Panebože.
Tak jo. Pomalu.
- Ten most. Páni. - Most.
Páni.
A dolů vedou i schody. Jsou ve skále.
Bože, to je neuvěřitelné.
Zablokovali to,
protože lidé by se na něj věšeli, pořizovali si selfíčka
a dělali různé blbiny.
Budeme mít štěstí. Vyjasňuje se.
Vypadá to tak, že? Ještě tak hodinu,
- a budeme mít štěstí. - Jo.
A tady je.
Otočím kameru.
To je tak úžasné. Mám velkou radost.
Nemůžu uvěřit, že jsme tu předtím stáli a bylo tam.
Jen nebylo vidět.
Mnoho nalezišť bylo zničeno španělskými dobyvateli,
ale Machu Picchu nenašli. Díkybohu.
Páni. Konečně tu jsme. A tamhle je Machu Picchu.
Konečně se ty mraky roztrhaly. Krása.
To nadšení, když jdete nahoru a pak ho uvidíte...
Bylo fajn, že jsme na něj museli čekat.
Mohli jsme se tu porozhlédnout, povídali jsme si o něm
a představovali si, jak asi vypadá.
Viděli jsme fotky a najednou se začalo ukazovat.
Ohromující. Fascinující.
Je to nádhera.
Nádhera.
Podle většiny archeologů to bylo sídlo
inckého císaře Pachacutiho,
podle jiných to bylo náboženské místo.
Úžasné, že?
Nový den, nový úsvit.
Tak jo.
Ollantaytambo, tak zatím.
Už dlouho nám nepršelo. Tohle je možná naše první jízda v dešti.
Dlažební kostky v dešti. Fujky, fujky.
Jsme 39. den na cestě z Ushuaie do Los Angeles.
A zbývají nám pouhé tři dny do Ayacucha,
odkud vyrazíme do deštného pralesa za domorodci.
Smutné, že odjíždíme.
Machu Picchu jsem si moc užil.
Jo, chtěl jsem jet na motorce
a vzpomínat na ty báječné věci ze včerejška.
Mám štěstí, že si můžu uskutečnit sny
a vidět něco takového.
Počkat. Tam to bylo doprava.
Říkám si...
Snad to nebude nějaká dlouhá špinavá cesta.
Štěrk.
Myslím, že tahle cesta je dlouhá 13 kiláků.
Je tu provoz.
Jako M6. Jako peruánská M6.
Pěkně blátivá.
To...
- Dostal tě? - Neuvěřitelný.
Můžeš se podívat?
Proboha. I hledí.
Celou půlku mého těla.
Může to klouzat.
Strašně to klouže.
Kruci. Spadla.
V pohodě, Ewane?
Super zkratka.
Ach bože.
Můžeme? Chyť to pod báglama. Raz...
Pod báglama nebo tak.
Raz, dva, tři.
Bezva.
Tak jo.
Gracias, amigo.
Dva.
- Dobrý? - Komedie plná omylů.
V pohodě. Díky.
Koukni na to. Jako malá oáza.
Jedeme po slavné Ruta 35 z Abancay do Ayacucha.
Je to odlehlá horská oblast s dlouhými klikatými průsmyky,
takže to bude skvělé.
Jsme v L. A. Kaktus.
- Jo, Los Angeles. - Los Angeles.
Bylo nám potěšením.
Jo.
Díky za vše. Díky za vzpomínky.
Bylo to bezva. Byl to fajn výlet.
Jsme opět ve 4 114 metrech.
A...
Vypadá to úžasně.
No, jedeme... Jako bychom pořád stoupali,
- co? - Jo.
Celé ráno. Spotřebovali jsme spoustu...
Jsme na 41 % na 75 km
a zbývá nám 110 km.
Snad brzy pojedeme z kopce.
Cestou z kopce se motorky dobíjejí.
Je to jako u hybridního auta. Jejich motory dobíjejí baterku.
Můžeme teď jet o něco dál a rychleji.
Dobrá regenerace.
Super. Dobíjíme.
V kopci jsme potkali cyklistu, jel jako blázen.
Říkali jsme si: „Páni, to je síla.“
A jak jsme se přibližovali, všimli jsme si, že má jen jednu nohu.
Těší mě.
Úžasný.
Jak dlouho to trvalo nahoru?
- Tres horas. - Tři hodiny.
- Tres horas. - Páni. Úžasný.
Šedesát kilometrů.
Sto kilometrů.
PARACYKLISTA
Zpátky.
120 kilometrů.
Hustý.
Je to peruánský paralympionik a jede na olympiádu.
- V jaké disciplíně? - V cyklistice.
V silniční cyklistice.
Si.
- Tady může trénovat. - V úžasných horách.
Měl autonehodu a přišel o nohu přímo u kyčle.
V roce 2012 jsem měl autonehodu.
Něco málo vím o rehabilitaci
a stavech, kdy trpíte velkou depresí,
protože vás potkala nehoda, která vám změnila život jako jemu.
A co dál? Jak chcete jít dál?
Co potom budete dělat?
Podle mě je v takové traumatické situaci nejlepší
pokusit se vrátit život do normálu.
Říct si: „Ano, potkaly mě tyto zdravotní potíže,
ale nebudou mě definovat.
Budu na sobě dřít a půjdu dál.“
A přesně to on udělal. Jede na olympiádu.
To je úžasný.
50 kiláků tam a 50 zpátky. Tak byl zvyklý.
Ale je to pořádný kopec. Proboha.
I na motorce.
Natož s jednou nohou.
Skvělý člověk. Jaká úžasná náhoda, že tu narazíte na někoho takového.
Na střeše světa.
Blížíme se do Andahuaylas
a stále nám zbývá 242 km do Ayacucha.
Gracias. Díky.
- Dobře? Si. - Si.
Jde to?
Ano. Gracias.
- Fajn. - Ještě 160 km...
- Robot. - Dělá robota.
Dobře.
Je v pohodě?
Tak jo, jdeme na to.
Myslím, že bychom měli jet dál.
Těch posledních několik dnů bylo úžasných.
Jedeme nahoru a dolů,
nahoru do 4 000 metrů, dolů do 2 500 metrů, nahoru do 4 000 metrů
a zase do 2 500 metrů po úžasných cestách.
Asfaltové silnice, krásná krajina a výhledy...
Díváte se do údolí,
vnořujete se stále níž do údolí a měst...
Bylo to naprosto úžasné.
Zítra tu motorky necháme
a vyrazíme do amazonského pralesa kvůli partnerství mezi nevládní organizací
a kmenovou komunitou, kteří se snaží snížit odlesňování.
Mrkneme na systém Cool Earth.
Je to nový a odlišný způsob myšlení.
Je v něm síla. Dává lidem práci.
Poskytuje jim udržitelné příjmy, než aby jen káceli les.
Takže uvidíme.
Museli jsme letět vrtulníkem, protože na motorce by to nešlo.
Jupí! A letíme. Nahoru a pryč.
To je krása! Jak ta řeka protéká údolím.
Krásné.
Letíme 145 km do Cutivireni,
komunity kmene Asháninka v amazonském deštném pralese,
do jedné z jejich 12 vesnic.
Páni, to je super.
Nádhera, ta džungle.
To množství hmyzu, zvířat a...
všeho možného,
překypuje to životem.
Tamhle. Podívej.
Na vrcholu toho kopce je odlesněná část půdy.
Bez stromů a rostlin.
Nebudeme moct dýchat.
Jo.
Je to těžké, že?
Sedíš tam ve svém domečku
a díváš se na všechno to dřevo.
Někdo řekne: „Dám ti peníze...“
Někdo další řekne: „Musíš ten les zachovat.“
„Jo, ale musím uživit rodinu.“
Je to bezprostřední, ale...
co naděláš?
Jo, je to dilema, co?
To je to místo?
Spousta lidí.
Páni, ty barvy!
Tahle vesnice se jmenuje Tinkareni a žije v ní téměř 200 lidí.
Podpoříme tuto komunitu snížením naší uhlíkové stopy.
- Zdravím.Cómo estás? - Buenos días.
Takže říkáte...
To je „ahoj“.
NÁČELNÍK VESNICE
Vítáme vás.
Přišli nás navštívit z velké dálky.
Vítal všechny náčelníky z různých vesnic,
kteří vás sem také přišli přivítat.
Namalují vám obličej. Ženy a muži mají jiné malování.
Dobře.
Ahoj.
Pěkné.
Vypadáš jako nějaký levhart.
- Máš křídla jako pták. - Nic nevidím.
- Jak se řekne „děkuji“... - Gracias.
Byl to krásný uvítací obřad
a tohle je jeden z prvních projektů Cool Earth.
Funguje asi deset let.
Celá komunita Cutivireni pokrývá více než 30 000 hektarů pralesa.
Když pracujete v lese a nemůžete najít vodu,
najdete si liány.
A můžete se z nich napít.
Mají také léčivé účinky.
Páni. Koukni na to.
- Páni. Koukni. - Tady je.
Je to dobré a čerstvé.
Les je pro komunity jako tržiště.
Když potřebují jídlo
nebo stavět domy, zamíří do pralesa.
Les jim také zajišťuje příjem k přežití.
Proto jsme jim poskytli finanční prostředky.
Aby necítili ten tlak kvůli generování příjmu
z nelegálního kácení nebo kokainu.
Pomáháme jim zabránit odlesňování a jeho minimalizaci.
Jste u Cool Earth 10 let...
...co to pro vás jako pro komunitu znamená?
Několik z nás les chrání a miluje.
Je to pro nás zdroj jídla
a všeho potřebného.
Les je pro nás důležitý.
Dostávají finanční podporu. Děti díky ní mohou chodit do školy
a mají dostupnější zdravotnictví.
Je to pro ně úžasná věc.
Chce vám ukázat svůj dům. Chcete?
- Jo. - Si.
- Dobře. - Páni.
Tká. Ahoj.
Jeho žena Albertina.
Hola.
Páni. Je to tu velké.
Hele, má tu TV. Stereo.
- Krásné, že? - Si.
Nikdy jsem takové místo neviděl.
Lidé, co takhle žijí z plodů lesa.
Podporou udržitelného zemědělství
tu snad tradičně nomádští Asháninkové zůstanou na dlouhou dobu
a ochrání svou půdu před dalším odlesňováním.
Jaime, už se nechcete stěhovat?
Po častém stěhování chci zůstat tady.
Myslím na budoucí generace,
na svá vnoučata. Chci jim tu po sobě něco zanechat.
Dobré ráno všem.
Sem jsem se probudil, jsem uprostřed džungle.
V této krásné vesnici.
Spal jsem jako dudek.
Tady ve vesnici Cutivireni.
Je to osvěžující.
Nebyli těžkopádní ve smyslu:
„Nikdo neumí pokácet strom.“ Rozuměli komunitám,
snažili se s nimi spolupracovat,
aby snížili negativní dopad na les
a vážili si toho, co jim les dává.
Na výlet na elektromotorkách jsme s Charleym nevyrazili kvůli tomu,
že jsme ekologicky zaměření.
Chtěli jsme to udělat, protože je v tom budoucnost.
Máme rádi elektromotorky.
Ale během té cesty jsem si uvědomil,
co se ve světě děje.
Nemůžu uvěřit, že jsme byli na Machu Picchu a v Cool Earth.
První projekt od UNICEF.
Přišlo mi to tak daleko a už jsme to absolvovali.
Už mám těch And dost.
Přejedeme přes tento poslední kopec. To je možná ono, ne?
Nechci se moc nadchnout.
To je krásný... Páni. To je hezké.
Přejeli jsme Andy a sjíždíme o 4 000 metrů níž
do pobřežního peruánského městečka Ica.
Dále navštívíme 2 000 let staré obří geoglyfy,
Nazca Lines, o nichž jsem slyšel.
Dnes se půjdeme podívat na úžasné obrazce na povrchu Země.
Zjevně si je máte prohlížet z výšky,
ale byly vytvořeny dřív, než jsme začali létat, takže...
Pro koho byly vytvořeny? Pro mimozemšťany?
To nevíme. To zjistíme dneska.
Ano, poletíme nad údolím Nazca...
KOPILOT
...co možná nejníže.
Až dorazíme na místo, otočíme to doleva
a pak doprava.
Aby to viděli všichni.
Obraty budou od 30 do 50 stupňů.
Bude to zábava. Ano?
Radši si obstarám pytlík, než nastoupíme.
- Dobrý pytlík, co? - Jo.
Průhledný, abys viděl, cos měl k snídani.
Připoutat.
- Hezky v klídku. - Hezky v klídku.
Navzdory konspiračním teoriím o mimozemském původu
Nazcové tato obří díla vytvořili spíš proto,
aby požádali bohy o déšť.
Je po nás.
Teď uvidíme první obrazec.
Tamhle je. Přímo před tebou.
Tam na tom úbočí. Na tom kopci.
To je úžasné.
Je tu přes 1 000 obrazců. Některé jsou více než 400 m vysoké.
Je mi trochu zle.
Teď je mi blbě.
Co kroužit oběma směry kolem něčeho jiného?
- Jako... - Perfektní.
Chci na zem.
- Díky. - Gracias. Moc díky.
- Snad se vám to líbilo. - Bezva. Díky.
Co ty obraty?
- Pěkné. Díky. - Hladké.
Ne pro mě.
Zase vyrážíme.
Otepluje se, co? Začíná být pěkné sucho a horko.
Bezstarostná jízda.
Těším se na novou zemi,
na Ekvádor. Začíná to být vzrušující.
- Připraveni? - Technici udělali objev.
Vymysleli způsob, jak naše motorky nabít z aut,
a to za pouhé dvě hodiny.
Máme pulz. Jo.
Jo.
Je fajn, že pro nás vyvinuli novou nabíjecí věcičku
využitelnou i pro další lidi.
Hodina a 24 minut do plného nabití.
Dvě hodiny. Hotovo.
Konečně začínám chápat tu peruánskou dopravu.
Jo.
Bože, bacha.
Pozor, pozor.
Páni.
Můžou to pustit po reklamách.
- Jako upoutávku na chvíli napětí. - Jo.
„Bacha.“
- Kolik je takových pořadů? - Po pauze
bude záběr na něj: „Bacha, bacha.“
A pak, však víš.
Tak jo. Míříme k ekvádorské hranici.
Navštívíme naše přátele z UNICEF,
kteří tu založili tábor na pomoc uprchlíkům z Venezuely.
Stovky Venezuelanů prchají ze země
před probíhající ekonomickou a humanitární krizí.
Lidé urazili stovky kilometrů
přes Kolumbii a Ekvádor s cílem najít rodiny
a práci v Peru a Chile.
Všechny ty stany a tak...
Tento tábor v Tumbes podporuje asi sto matek s dětmi
a také 50 dětí bez rodičů.
Je to místo pro děti?
Jsou to herci.
Hola.
Děti jsou houževnaté.
Ale potřebují ochranu a pomoc.
Představte si, že prcháte z Venezuely přes Kolumbii a Ekvádor,
až sem autobusem nebo pěšky.
Pro ty děti je to dost kruté.
Už nemají čas na to být dětmi.
Marie je 16 a jejímu bratru Abrahamovi jen 14.
Jsou tady na hranici sami.
Jsou tu 47 dní.
Jaké to bylo ve Venezuele, když jste museli pryč?
Situace byla velmi kritická.
Proto jsme se rozhodli odejít.
Museli jste opustit domov, školu a kamarády.
Všechno.
Nejhorší je ale opustit rodinu.
Je to těžké být bez nich,
když jsme byli tak dlouho spolu.
To mě mrzí.
Jo, to je těžké.
- Situace je nestabilní. - Jo.
Lidé přišli o práci. Peníze, které mají, nemají žádnou hodnotu.
Prodají všechno, jen aby mohli pryč.
Nechali tam svou matku a staršího bratra.
Mají o nich nějaké informace?
Víte, jak se vede vaší mámě a bratrovi?
- Vaše krásná máma. - Zlatíčko.
Neplač.
Ty moje zlatíčko.
- To je mi líto. - Jo.
Jste silní.
Vy to překonáte. Opravdu.
Jo.
Je to opravdu zničující.
Nemohou zpátky do Venezuely.
Za pouhé tři dny přejedou autobusem Peru do Chile,
kde mohou vyhledat členy své rodiny
a kde mají budoucnost, ale uvízli tady.
Někteří i 47 dní.
PERU / EKVÁDOR HRANIČNÍ PŘECHOD
- Muchas gracias. Díky. - Dobře.
Tak jo.
My se do Ekvádoru dostaneme snadno.
Ekvádor.
Tento úsek cesty bude možná z celého výletu nejtěžší.
V podstatě můžete jet ze spodní části Jižní Ameriky
k horní části Severní Ameriky po Panamerické dálnici.
Ale uprostřed je 160km mezera Darién Gap,
což je neproniknutelný les bez silnic.
Plný teroristů. Tam nechcete jet.
Takže to musíme objet lodí nebo to přeletět.
Tahle auta jsou tak těžká, že nezbývá, než je převézt lodí.
Musíme se jen brzy dostat do přístavu.
Ne, není tu signál. Zůstaneme, pokud možno, spolu.
Stejně z města pojedeme za vámi. Je to šílený.
Viděli jste vlevo toho chlápka s brokovnicí?
Překlad titulků: Petra Kabeláčová