Na mašině kolem světa: Napříč Amerikami
Pojedeme 21 000 km přes 13 zemí.
Z Ushuaie přes Argentinu a Chile k poušti Atacama
až do La Paz než přeplujeme jezero Titicaca
a budeme pokračovat podél And do Kolumbie přes Panamu,
Střední Ameriku a Mexiko, až po sto dnech dorazíme do Los Angeles.
REŽISÉR, PRODUCENT
Dáme těmhle klukům videokamery
a také kamery s mikrofony na přilbách,
aby cestou mohli sami točit.
To je silnice? Panebože!
REŽISÉR, PRODUCENT
Na třetí motorce pojede kameraman Claudio.
Russ a já pojedeme ve dvou elektrických pickupech
spolu s kameramany Jimmym,
Anthonym a Taylorem, kteří nám také pomohou s logistikou.
Budeme kluky točit z aut a sejdeme se s nimi na hranicích,
ale jinak jsou v tom motorky samy.
OAXACA MEXIKO
3 710 KM DO LOS ANGELES
Musíme projet různými částmi Mexika.
Někteří tvrdí, že jsou nebezpečné. Jiní tvrdí opak.
Nedoporučuje se jimi projíždět v noci.
To asi není dobrý nápad.
Jo, přesně tak. Uvidíme.
Ale rozhodně to s tím autobusem bude sranda.
Už se těším na tu jízdu.
Ten je parádní.
- Prohlédněte si ho. - Tak jo.
Dobře.
- Je měkké. - Páni.
- To jo. - No... až moc.
Lepší řešit problémy tady, než uprostřed Chihuahuy.
- To rozhodně. - Hadice?
Ale seženu si v Chihuahue štěně. Čivavu.
- Rozhodněte se. - Co takhle modrou...
Modrou na jedné straně a oranžovou na druhé?
Měl ses zeptat.
Panebože.
Podívej.
To nebyl dobrý nápad.
MÍSTNÍ PRODUCENT
Co třeba... Zastav, až uvidíš pěknou oranžovou.
- Tahle modrá se mi líbí. - Tahle?
- Tahle. - Ta?
Jo, to by šlo.
Jo.
- Logo naší show. - Nebo...
- Co tam dát logo naší show? - Co třeba blesk?
- Jo. - Elektrický blesk, co?
Přeškrtnutý, protože autobus není elektrický.
Tak jo. Sedadla.
Je to na vás.
- Pokud jsou tyhle dobré... - Můžeme tu nechat čtyři pět řad
a i tak tu zbyde dost místa pro palandy a motorky.
Na nohy je to trochu daleko.
Ten autobus je obrovský.
Je tu tolik sedadel.
- Ach bože. - Tohle jsou brzdy.
ELEKTRIKÁŘ
Nouzové brzdy, kdyby drhnul o chodník.
Ale kde jsou... Brzdová světla...
- Sešlápni je. - Brzdová světla.
Jo, svítí. Dobře.
O kolik bude bez těch sedadel lehčí?
Úplně poletí. Pojede 160 km/h.
Létající autobus.
Stačí je jen dole odšroubovat, ne?
- Vidíš je? - Jo.
Někdo musí vlézt pod autobus a podržet matice
a někdo další musí odšroubovat šrouby.
Tak jo, vlezeme dolů a...
Na zem do prachu.
Tak jo.
Charley, vem si bezpečnostní brýle.
Mám brýle na čtení.
Ach bože.
Na tamtu nedosáhnu.
Na tuhle?
Musím vyndat aspoň jeden.
Budeme pro smích...
Celý život se dívám... Když nehraju a nedělám tohle.
Sleduju ty show.
Jak lidé montují motorky a auta.
Potetovaní lidé z celé Ameriky...
Snažíte se na kameru vyšroubovat šroub
a dojde vám, jací jsou ti lidé profíci.
Snažím se sundat matici.
No tak!
Ještěže dorazila ocel, protože ty rampy jsou důležité.
Zůstaň tam. Jen to drž.
- Vejdou se tam dvě? - Prý ano.
Takže dvakrát 50 cenťáků. Uděláme to metr široké.
Tři metry.
MECHANIK
Padesát centimetrů na šířku a tři metry na délku.
- Řeší mé problémy. - Jo.
Našel jsem jednu...
- Tady. - Dobře.
Proboha, těžko se hledají.
Mám jednu. Nahmatal jsem ji.
Neví, jak je to těžké a jak málo tu mám místa.
A je to.
Tak jo, mám ji. Počkej.
Počkej.
Začneme s touhle.
Dobrý. Pokračuj.
Zkus to trochu...
Už to bude.
Pokračuj.
Ještě kousek.
- Teď... - Máme jednu!
- Jo! - Jedna.
Tak jo. Gracias, amigo.
Skvělý načasování.
Jedna je venku.
Už stačí jen vyrobit lůžka, vyndat géčkové šrouby,
nainstalovat světla, elektroinstalaci,
dodělat dveře, aby šly víc otevřít,
nasadit zahrádku na střechu, najít místo pro generátory
a sehnat generátory.
A to bude všechno.
Není toho moc.
Tohle jsme nečekali, co? Když jsme vyjížděli z Ushuaie.
Že budeme...
Že budeme deset dní před koncem pod tímhle autobusem.
Dneska a zítra, abychom to dokončili.
Nemáme... Nemáme čas. Je to...
Ještě ani nezačal svařovat, protože ty krámy tu měly být v osm ráno.
I když je to šílený, chci ocel a hliník, aby to šlo pojistit.
Musí to být mechanicky bezpečné.
Ta rampa je vedle těch mechanických věcí to nejdůležitější.
Tady je podpěrný nosník...
...který drží autobusu pohromadě. Celou konstrukci.
Musíme do něj říznout. Tady a tamhle je vertikální opěra.
A já vyrobím klínek, který povede asi odsud
v úhlu 45 stupňů až k té vertikální opěře na každé straně.
Tím se to celé podepře, až tohle odříznu.
Brzdová světla, směrovky, reflektory.
Tahle věc, ta vzadu a pak LEDky.
- Kdyby nás tlačil čas. - Jo.
A když LEDky nebudou fungovat, stačí šest malých světel.
Musím to něčím podložit,
aby to, až do toho říznu, celé nespadlo.
Máme nějaký kovový odpad?
Aspoň uděláme tohle.
- Rampu potřebuju. Bože! - Jo.
Je zvláštní, že jsme přijeli až z Guatemaly, že?
Zrovna včera.
U té mapy si říkám: „Jak je to možné?“ Vzpomněl jsme si, jak jsme tam jeli.
Začíná to být na hlavu. Můj mozek to nepobírá.
Podíváš se na spodní část Argentiny a je to taková dálka.
Říkám si: „Prokrista, my... Taková dálka.“
Je to vážně kus světa.
Že jo?
Přijde mi to delší než ostatní, ale není.
Je kratší, ale nezdá se to.
Jo, to jo. Nevím proč.
Stárneme.
- Myslíš? - Jsme starší a unavenější.
- Špinavější. - Hodím tě pod ten autobus.
Bez vás bych to za ty tři dny nezvládl.
Skvělá práce. Podívejte na to.
Ještě nejsme hotovi.
Zítra to musíme dodělat.
Zítřek bude... Zítřek bude o dodělávkách.
- Dobře. - Ale bude to skvělý den.
- Dobře? Gracias. Díky. - Jo. Jistě.
Autobus vypadá úžasně, ale ještě máme spoustu práce.
Zbývá nám jeden den.
Jak to všechno zvládnou?
Zajímá mě, jestli něco dorazilo. Má přijet zahrádka na střechu.
Jo!
Koukněte na to.
Tohle vyrobili za jeden den.
Tohle a žebříky.
Koukněte na ty krásné svary a nátěr.
Za jeden den.
Neříkám jim, co mají dělat.
Vědí, jak na to a dělají to líp, než jak jsem čekal.
Dělají, co je v jejich silách.
Dnes je pátého.
Začali jsme na tom dělat čtvrtého.
To se jen tak nevidí. To se nevidí nikde. Podívejte na ně.
Jo, igual.
Sem, ne?
Jo.
Ten pant vypadá dobře.
Možná tam dát něco...
Aby to trochu...
Jo, prý to udělá...
Dobře.
Oranžová!
- Charley. - Koukni.
Odhaluje to.
Super.
- Skvělé barvy. - Úžasné.
Ta oranžová je o něco výraznější než...
Bojím se, že až budu na té rampě...
...a budu rvát motorku dovnitř. Co...
Víš, co myslím?
Nejradši bych ji znovu pořádně přeměřil,
abych věděl, kolik tam je místa.
Jo. Vrátíme se a přeměříme motorku.
Kolik jsme říkali? 132 cm?
- 130. - 130.
Jsi si jistý, že to do rána stihneme?
Jsi, viď? No páni.
Bude to hotové.
Mexiko je zatím úžasné
a místní lidé jsou báječní,
ale musíme brát vážně doporučení, abychom nejezdili v noci.
Teď jsem mluvil s SOS International,
kteří nám dělají bezpečnostní poradce,
a v podstatě řekli, abychom jeli tudy.
- Do El Pasa? - Do El Pasa.
Nechci Mexiko démonizovat, protože se mi tu líbí a...
Zatím jsme se setkali jen se samými milými lidmi.
Jak někdo řekl: „Nejde o to, jak začnete, ale jak skončíte.“
- Jo. - Musíme z toho vyjít silní.
Kdybyste aspoň připravili generátory,
abych řekl klukům, že...
Vyřídím to. Potřebuju Javiera.
Doklady musí být v pořádku.
Jak to s nimi vypadá?
Pojišťovák dorazí do 50 minut.
Espézetky v 11:00.
- Cože? - Espézetky.
Odjíždíme v 7:00.
Jo, ale za to může vláda.
- Nezáleží to na mně. - Takový je systém.
- To ten systém. - Můžeme něco udělat?
- Ne. - Mají teď zavřeno.
Nemáme doklady, ale horší je, že se tam motorky nevejdou,
a my musíme zítra vyrazit.
Motorky měří 130 cm k horní části zrcátka.
Kolik centimetrů?
132.
130, 132, což je přesně výška dveří.
Musíme sundat zrcátko
a podle mě se tam ani tak nevlezou.
Ewan přeměřil motorky. K řídítkům měří 132 cm
a ten otvor má přesně 132 cm, takže se tam nevejdou.
Problém je...
Když se na to podíváte, je půl šesté.
Odjíždíme ráno.
Máme spoustu práce.
Upravujeme autobus pro motorky.
Pokud se nevlezou dovnitř, je to k ničemu.
- Sem, sem a sem. - Jo.
Si. Jak řeknete „maximum“?
- Mucho. - Mucho?
Tam, kdes byl.
- Přesně tak. - Jo.
Jsou tři ráno v den našeho odjezdu.
Hoši stále pracují.
Pracují celý den.
Pracují celou noc. Všichni.
Jsou nejlepší.
Teď hlavně řešíme, jak tam napasovat tyhle rampy.
Se dvěma rampami vedle sebe to půjde.
Dojímá mě, jak tvrdě dřou.
Nechtějí nic navíc.
Moc toho nechtějí.
Jsou odhodlaní nám pomoct.
Den autobusu.
Musím dát pozor, ať nevidíte...
VIDEODENÍK
...odraz mého zadku v televizi.
David nám našel skvělý autobus,
sehnal dva mechaniky a svářeče, zařídil, aby Matt vyřízl dveře.
Všechno to zorganizoval tak narychlo.
Bude to paráda.
Pojedeme na motorkách, naložíme je a přes noc pojedeme autobusem.
Zatímco se budou motorky nabíjet.
Moc se těším.
Krása.
Vzali ten starý, omšelý autobus
a udělali z něj bláznivý stroj snů
pro naše motorky
a pro přespání našeho týmu.
Děkujeme.
No páni!
Výborně.
- Ano! - Úžasný.
- Skvělý. - Jsou tu palandy.
- Je super. - Úžasný.
Výborně, kámo.
Jsou tu matrace.
Chyběla tu spousta mechanických součástek,
které jsme sháněli po celém Mexiku.
Pracovali na něm, aby byl mechanicky funkční.
A pak ho upravili pro naši potřebu.
Sehnali jsme kováře, který nám včas vyrobil tu zahrádku na střechu a palandy,
jen aby to bylo všechno použitelné a vešly se sem motorky.
Nejlepší je podle mě... Tohle je na něm asi nejvíc sexy.
Tohle jim zabralo věčnost.
- Panebože. - Páni!
Nemá dva a půl metru.
- Má tři. - Vyrobili rampu?
- Jo. - Příčku po příčce?
Jo. Celé to svařili.
Dave, asi budeš mít vlastní show.
Daveův tuning.
Dave opět tuní káru v dalším díle Daveova tuningu.
Jak to dělá?
Je to úžasné,
zvlášť ta modrá a oranžová proti těm motorkám tady.
A s interiérem si taky mákli.
Na tuhle chvíli jsme všichni čekali. Nastartuje?
Jo, jen trochu.
- Jedna. - Jo.
- Ne. Počkej. Jo. - Jo.
Dobrý?
Jo.
Jo!
V životě jsou malé a velké okamžiky.
Tohle byl ten velký, práce na tom autobuse.
Pěkně naskočil.
Moc to pro mě znamená.
Pracují. Baví je to.
Usmívají se a dřou jako mezci.
A dokončili to.
Jediný problém jsou zatracený papíry.
Včera večer měly přijít espézetky.
Bohužel nedorazily, takže je dostaneme dnes ráno.
Sleduju tu bránu v naději, že dorazí, ale...
Jaký je plán? Jen abychom byli na stejné vlně.
Vy teď odjedete.
My počkáme, jestli s tím budeme moct na silnici.
V každém případě se sejdeme na stejném místě.
Pokud dorazí doklady, pojedeme zase podle plánu.
Jedeme dál bez autobusu.
Setkáme se s ním později a jedeme dál do Mexika.
ÚDOLÍ TEHUACÀN-CUICATLÀN MEXIKO
Panebože. Všude jsou kaktusy.
Je to jako domov kaktusů. Údolí kaktusů.
Jako most přes kaktusovou oblohu.
- Ten je... - Jako opičí ocasy.
Jako stovky opičích ocasů nebo hadů...
Tenhle je jako my.
Jsem jako kaktus. Imituju ho.
Nikdy jsem neletěl balonem...
TEOTIHUACÁN MEXIKO
...ale teď máme šanci.
Páni! To je úžasný.
Panebože.
Ewane.
Páni.
- To je ale výhled. Neuvěřitelný. - Panebože.
Je to tady. Stoupáme.
Hele, pyramida.
- Páni, tamhle. - Jsou tam dvě.
Krása. Podívej na to. Neskutečná krása.
Nikdy mě nenapadlo, že poletím se 40 dalšími balony.
Kdy se ti to stane? Nad chrámem uprostřed Mexika.
Neuvěřitelné.
Umíš si představit, že vyjdeš z džungle
a spatříš tři obří pyramidy s ulicemi a obchody?
Jako mayská verze Londýna v roce 350 n. l.?
Krása.
Nerad se dívám dolů.
Pořád se bojím, že vypadneš.
Ale líbí se mi, jak je to půvabné a ladné.
- Je to tak klidné. - Jo.
Moc se mi to líbí.
Před tou silnicí, nebo za ní?
- Nevím. - Fajn.
Líbí se mi, jak je to nenucené.
- Moc hezké. - Byl bych podělanej strachy.
Tamhle.
Hodně štěstí.
Mají nás.
To je drama.
Kdyby to lano nikdo nechytil, bylo by to drama.
Koukni na to.
Páni.
Výborně.
Nespadli jsme.
Líbilo?
- Moc. Děkujeme. - Skvělé.
- Děkujeme. Bravo. - Byla to krása.
Na můj první let to ušlo, ne?
Dělají jakýsi poutní běh,
ale vím jen to, že vyskakují z toho náklaďáku.
Všechno připraveno.
MLUVÍ MÍSTNÍ PRODUCENT
- Palandy i autobus. - No tak, to ne...
Mechanika taky.
Světla jsou připravená.
- Všechno funguje. Můžeme jet. - Já...
Zmáčknu tě a kousnu.
Já tě miluju.
Díky.
Přicházím o rozum.
Sejdeme se za několik minut.
USA – MEXIKO TEOTIHUACÁN – JUÁREZ
Myslím, že se blížíme k místu našeho setkání.
Bezva.
Těším se, až ho uvidím jet.
Co to dělali?
Podnikáme pouť do Juguily.
Vezeme tam naši Pannu Marii.
Někteří jdou pěšky, jiní jedou na kole. A my jedeme náklaďákem.
Páni.
MÍSTNÍ PRODUCENT
Ti, co jdou pěšky, vyšli před 13 dny.
Co je na konci cesty? Co je cílem?
Lidé ve vesnici na nás čekají.
Bude ohňostroj. Bude tam hudba a konfety pro Pannu Marii.
Hola!
Gracias.
Ne. Tentokrát...
Už zase.
Mějte se!
Tady je. Náš autobus.
Poprvé po rampě.
- Krása. - Vyšlo to.
- Výborně. - Výborně. Skvělé.
Ne.
Jak se říká... Díky.
Stalo se to skutečností. Málem to nevyšlo.
Naše první míle. Schválně, jestli jich zvládneme tisíc.
Je úžasný, co?
Je super.
Sedadla jsou pěkně čistá.
Jede to hladce.
A hlavně má charakter.
Má osobnost.
Krása.
Údajně jsou tu místy nebezpečné oblasti...
...kde bychom raději neměli zastavovat.
A dnes...
CHIHUAHUA MEXIKO
...jsme jich projeli víc než kdy jindy...
Pokud tu panují jisté obavy,
měli bychom to brát vážně. A s trochou štěstí se nic nestane.
Poslední na nohou.
Na zadku.
Jo, varují nás před severní částí Mexika.
Podnikli jsme příslušná opatření.
Počasí je ošklivé, ale už je den.
A kluci chtějí vyvézt motorky ven.
153 km od hranice USA.
A jsme připraveni jet.
A když dnes přejedeme hranici,
bude to poslední hranice naší cesty.
Budeme zpátky ve Státech. Jak vzrušující.
Tak jsme na severu Mexika.
Musím říct, že je fajn zase jet na motorce.
Měl to být nejnebezpečnější úsek naší cesty.
Vyvezli jsme je ven a míříme na hranici s USA.
Odpoledne už možná budeme ve Státech.
Doufám, že dneska.
Přejedeme na známé území.
Musíte si říkat:
„Tak jo, to bude hračka. Jedeme do USA.“
Ale je reálná šance, že to nebude jen tak.
Každý říká, že problémy nastanou v posledních 5 % každé cesty.
Je to těžké,
protože chceme polevit v ostražitosti, když už se blížíme ke konci
a dokázali jsme něco, co jsme si stanovili.
Tohle je nejošemetnější úsek cesty.
Charley, věřil bys tomu? Jedeme do Juárezu.
Ne, musím říct, že to jsem nečekal.
Čekal jsem, že počasí bude jako včera.
Přesně tak.
- Dostal jsem to. - Dobrý?
To je ale vody.
Koukni na to.
Jako řeka.
JUÀREZ MEXIKO
Minuli jsme hranici o 40 minut.
Neřekli nám, že zavírají ve 14:00.
Ne pro lidi. Lidé mohou přecházet nonstop, ale...
...věci, které vezeme, kamery a podobně.
Přišli jsme o navigaci,
tak teď hledáme, kde ta hranice sakra je.
A asi jsme ztratili i motorky. Nevidím je.
Tohle není úplně dobré místo.
K bloudění.
- Vážně jsme se ztratili v Juárezu? - Jo, přesně tak.
Nejspíš jsme na území kartelu.
- Jsme daleko od hranice? - Ne.
Asi deset minut. Není to daleko.
- Fajn. - Prosím.
Jen klid.
Počasí nám narušilo program
a podle mě jsme zmeškali šanci přejet hranice,
takže možná zůstaneme na místě, před kterým nás varovali.
MEXIKO / USA HRANIČNÍ PŘECHOD
- Hranice? - Jo.
- Uprchlický tábor. - Motorka je tady.
Tamhle jsou. Tam je Charley.
Jo.
ŘIDIČ
- Dobrá práce. - Gracias.
Díky, Lico.
Chceme do El Pasa.
Myslím, že mnoho z nás si ten autobus oblíbilo.
Chceme s ním přes hranice.
Je k tomu potřeba spousta dokumentů, ale...
Tady jsme byli na kontrole jako osoby.
To už jsme udělali. V pasu máme razítko.
Ale teď se ukázalo,
že Ewan a Charley musí kvůli motorkám dostat razítko do pasu
40 km tímto směrem.
A pak se sem musí vrátit, aby mohli do El Pasa v Texasu.
Protože máme kamerové vybavení,
musíme jet 32 km opačným směrem s kamerovým vybavením.
Ale je těžké si stěžovat,
když jsou tu lidé, co čekají několik měsíců,
než je pustí přes hranice.
Když vidím ty stany, a hranice je přímo tamhle...
Kdo jsou ti lidé?
Přišli z jihu Mexika...
MÍSTNÍ PRODUCENT
...hledají azyl v USA
kvůli nejistotě v různých státech Mexika.
Zločinecké skupiny jim vyhrožovaly,
že pokud nebudou prodávat drogy, zabijí člena jejich rodiny.
Proto uprchli.
- A jak dlouho už tu je? - Dva a půl měsíce.
To mě mrzí. Přejeme vám hodně štěstí.
Tohle je drsná realita toho, co se děje.
Kvůli nestabilitě gangů mají těžký život.
Každý potřebuje šanci.
Kontroly jsou důkladné.
ŘIDIČ
Prohledají každé vozidlo.
Lidé se na hranicích zdrží čtyři pět hodin. Je to těžké.
Většina lidí chce do USA za prací.
Někteří jsou poctiví pracanti.
ZÁPADNÍ BRÁNA HRANIČNÍ PŘECHOD
TEXASKÁ UNIVERZITA V EL PASU
Tak jo.
Jo.
Nejsme... Ještě jsme neopustili Mexiko
a ještě nejsme v USA, takže...
Nevíme o ostatních.
- Ne. - Vůbec.
VÝCHODNÍ BRÁNA HRANICE
Kde je Russ a Dave. Nevíme, kde jsou.
Vím jen, že Russ řekl:
„Dostaňte se do Států. Hodně štěstí.“
Pak to vypadlo.
Tak jo.
Mám mokrej zadek.
VÍTEJTE VE SPOJENÝCH STÁTECH
Je půl třetí ráno.
Strávili jsme na těch hranicích 12 hodin a až teď jsme odjeli.
Pozitivní na tom je, že všechny pustili. Motorky taky.
Jsme v Americe.
Tým naší show je v Americe.
Bylo to dost emotivní.
Když mi řekl...
Doufal jsem, že řekne: „Vítejte doma.“ Protože...
Dal jsem mu pas, vyptával se na naši cestu,
prohlédl motorku a pak... vrátil mi pas a řekl: „Šťastnou cestu.“
Byl atraktivní.
Byl velmi pohledný. Vysoký muž. Šedé oči. Říkal jsem si...
„Toho by ve filmu obsadili... jako pohraniční stráž.“
A...
Řekl: „Šťastnou cestu.“ A najednou jsem byl za hranicemi.
Na dnešní den se těším,
protože cestovat po Americe bude jiné.
Dnes se pokusíme najet minimálně 320 km.
První den ve Státech. Pozor. Charley.
Skoro jako na povel.
První den ve Státech.
Tahle silnice nás doslova zavede do L. A. To je ona.
Názor na elektrické motorky je stále rozporuplný,
protože jsme zvyklí na to, co je snadné.
Snadné je znečišťovat životní prostředí a to se musí změnit.
Je zajímavé, jak se změnil náš názor.
Jako když lidé začali řídit benzínová auta
a plnili je benzínem a...
Ale nevěděli, kde budou moct příště natankovat.
Chyběla tu infrastruktura. Bylo to podobné.
Jsme v tom okamžiku nebo na prahu změny.
Ohlédneme se a řekneme:
„Tenkrát jsme to zvládli,“ když nic nebylo připravené...
Proto je asi vzrušující, že jsme to udělali teď.
Koukni na to. Funguje to.
Šest procent během tří minut.
Jsou úžasný.
Je to průlom.
Skvělý.
Jo, zlato. Je to skvělý.
Viděl jsem je, slyšel jsem o nich...
MÍSTNÍ OBYVATEL
...a teď poprvé vidím, jak fungují na silnici.
Neuvěřitelné.
Chci vám ukázat...
VIDEODENÍK
...jaké jsou tu dnes podmínky.
Vidíte, že je tu námraza,
takže radši počkáme, než odjedeme.
Je teprve sedm.
Vyrazíme v osm nebo v devět.
Mohli bychom si dát kafe. To by bylo fajn.
Dokonalý způsob, jak zakončit dokonalý výlet.
VIDEODENÍK
Jsem trochu smutný.
Přepadl mě smutek.
Dneska mám cestovní splín.
Dochází mi, že tohle všechno skončí, a je to smutné.
A teď, když se to blíží, netěším se na to.
Je fajn s tebou cestovat, Charley. Je to úžasný.
Jedete na motorce, prožíváte to,
jste spojeni s krajinou, jako byste byli její součástí,
a máte k ní mnohem blíž.
Na motorce projíždíte rozmanitými místy, vzdálenými místy,
podíváte se do malých měst a vesnic.
Myslím, že lidi to k vám automaticky táhne.
Jste v jejich prostředí.
A často vás litují,
protože jste buď mokří, nebo celí od prachu.
A protože jedete na motorce, víc tam patříte.
Zčistajasna vás tam nevysadilo letadlo.
Zvláštním způsobem si víc zasloužíte tam být.
Je to víc vaše.
Všude jsou naši přátelé, kaktusy!
Miluju kaktusy.
Naši bratři ve zbrani.
Bezstarostné dny si nepamatujete. Prolínají se s ostatními.
To, co si pamatujete do konce života,
jsou ty těžké chvíle.
Je to něco, co překonáte, jsou to ty těžkosti.
Ale bez nich by to nebyl tak úžasný zážitek.
Nejdu do toho s myšlenkou, že je to nebezpečné, riskantní nebo...
Těším se na to.
Neberu to tak.
S jízdou na motorce jsou tak či tak spojena rizika.
Uvědomuju si to. Neřeším to. Líbilo se mi...
Nepřestanu kvůli tomu jezdit.
Miluju to a patří to k mé osobnosti.
Cestou po Jižní Americe, Střední Americe a Mexiku
jsme potkávali samé milé a ochotné lidi, kteří se zajímali o to, co děláme.
V Bolívii jsem se bál.
Bál jsem se o Charleyho kvůli těm cestám, protože Charley má tak zranitelné nohy.
Když se zotavujete, pochopitelně o sebe máte strach.
Občas musíte vyrazit třeba na Machu Picchu
a vyšlapat všechny ty schody,
abyste si uvědomili, že zvládnete víc, než si myslíte.
Vítejte v Kalifornii
Tak krásné místo
Jo.
V Palm Springs na nás čeká rodina a přátelé,
abychom zítra mohli jet do LA v konvoji.
PALM SPRINGS KALIFORNIE
Lásko.
- Sundej helmu. - Lásko.
Ahoj, miláčku.
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Miláčku.
Je to tu. Náš poslední den.
Chystáme motorky a všechno ostatní.
Bylo zvláštní balit si bágl s tím, že je to naposledy.
Poslední tři měsíce vstáváme
a pěchujeme všechno do té černé cestovní brašny.
Přivážeme ji za motorku a...
Přepadla mě myšlenka, že zítra už to dělat nebudu.
Bude to velký den. Setkáme se s dalšími motorkáři.
S lidmi, kteří nám s touhle cestou pomáhali.
S našimi skvělými partnery.
A pak pojedeme 30 km, do centra Los Angeles.
A pak... konec.
Jak je, brácho?
Bez něj by ta cesta nešla. Díky němu jsme to zvládli.
- RJ! - Jak je? Rád tě vidím.
ŘEDITEL A ZAKLADATEL RIVIANU
- Jak se máš? - Prokrista. Jsem rád, že tu jsi.
- Úžasně. - To jsou prototypy,
počkej, až... Jsou dvakrát tak silnější.
- Podrobili jsme je šílenýmu testu. - Jo.
Každé ráno se na mě podívaly:
- „Dáš mi víc?“ - Víc?
Motorky nebyly dobré. Byly skvělé. Perfektní. Neskutečné.
Lepší, než kdo čekal.
Ten knír jsi ale neměl celou dobu, ne?
- Ne... - Kvůli Mexiku.
Chtěli, abych zapadl, tak... Dělám, co můžu.
Kdyby nás unesli, může tvrdit, že je místní.
- „Ti ke mně nepatří, hombre.“ - „Vemte si jeho. Ty Angličany.“
- Krásko moje, jak se máš? - Ahoj.
Ta obří helma ti moc sluší.
Tvůj malý obličej. Vypadá roztomile.
Tak jo, můžeme jet.
A Charley mě ještě dostal pod větší tlak tím,
že ke mně posadil svou nejmladší a druhou nejoblíbenější dceru.
CHARLEYHO DCERA
- Ahoj, krásko! - Ahoj, tati!
Ahoj, lásko.
Bože. Tati, proč?
Neblbni.
Neskutečný.
Já mám co říkat, Charley, ale teď nespadni.
Je s námi RJ, nebo se mi to zdá?
Určitě je to jen sen.
Zabíráme celou silnici.
VÝJEZD 50 MAIN ST
Mám Charleyho moc rád. Mám radost, že jsme tuhle třetí cestu podnikli.
Vždycky jsme mluvili o tom,
že zase vyrazíme, až budeme starší a možná o něco moudřejší.
Nevím. Rozhodně jsme starší.
BOLÍVIE
EKVÁDOR
KOLUMBIE
KOSTARIKA
NIKARAGUA
MEXIKO
Je neuvěřitelné, jaký kus světa jsme spolu projeli,
a vážně mi to změnilo život.
Díky za ty vzpomínky. Díky za ty cesty.
Díky za tu změnu.
Chci podniknout další cesty
a doslova fantazíruju o motorkách a silnicích a...
Ale jedu na motorce, na téhle cestě.
Jsem tím vážně posedlý.
Občas jsem si říkal: „Mohl bych...
Mohl bych.“
Mohl bych dělat tohle.
Jet na motorce a do konce života nedělat nic jiného.
Mohl bych to dělat pořád.
LOS ANGELES KALIFORNIE
Skvělá práce!
Koukni na to.
Dokázal to!
Dobrá práce.
- Dokázali jste to! - Je to šílený.
Dokázali jste to.
Je konec. Jste živí a zdraví. Všechno je dobrý.
Jo, moc díky.
20 920 km.
Vrátili jsme se celí.
Je to úleva. Mám velkou radost.
Ještě mi nedochází, že jsme na konci cesty.
Možná za týden mi to docvakne.
Už nejsme na cestě.
Asi budeme muset naplánovat další.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová