HOSSZÚ MOTOROZÁS FELFELÉ
Huszonegyezer km és 13 ország vár ránk ezen a motoros túrán.
Ushuaiából indulunk, Argentína és Chile között szlalomozunk az Atacama-sivatagig,
majd következik La Paz és a Titicaca-tó,
aztán az Andok mentén elrobogunk Kolumbiáig, átkelünk Panamán,
Közép-Amerikán és Mexikón, hogy 100 nap múlva megérkezzünk Los Angelesbe.
RENDEZŐ - PRODUCER
Felszereljük a fiúkat kamerával,
és mikrofonnal ellátott kamerát teszünk a bukósisakjukra,
hogy felvegyék a motorozást.
Ez egy út? Egek!
RENDEZŐ - PRODUCER
Egy operatőr, Claudio is motoron megy velük.
Russ és én két elektromos autóval kísérjük őket,
a másik operatőrrel, Jimmyvel.
Anthony és Taylor a logisztikában segítenek.
Mi a kocsiból filmezzük őket,
és a határokon találkozunk,
egyébként a motorosok végig magukban lesznek.
3711 KM LOS ANGELESIG
Át kell verekednünk magunkat Mexikó különféle vidékein.
Van, aki szerint veszélyes.
Van, aki szerint nem is annyira.
Azért jobb, ha este nem motorozunk.
Valószínűleg nem lenne jó ötlet.
Így van. Majd meglátjuk.
Az viszont biztos, hogy a busz mókás lesz.
Már nagyon kíváncsi vagyok rá.
Őrület, milyen menő, Dave!
- Gyere be és nézd meg! - Na lássuk!
Oké.
- Ez aztán lesüllyed. - Hú!
- Ez elég alacsony. - Kicsit túlzottan is.
Ha valami nem stimmel, inkább itt derüljön ki, mint Chihuahuában.
- Ott ne legyen gond! - Csövek?
Chihuahuában szerzek egy kiskutyát.
Csivava.
- Döntsétek el! - Mondjuk legyen kék!
Az egyik fele legyen kék, a másik meg narancssárga!
Meg kellett volna kérdezni.
Atyaég!
Ezt nézd!
Lehet, hogy rosszul döntöttünk.
HELYI SZERVEZŐ
Lássuk! Állj meg, ha látsz egy megfelelő narancssárgát!
- Ez a kék jöhet. - Ez?
- Az! - Az!
Igen, ez jó lesz.
Ez az!
- A címünkre gondoltam. - Vagy...
- Egy Hosszú motorozás felfelé logóra. - Lehetne egy villám.
- Tényleg! - Villám, ami elektromos.
Áthúzva, mert ez nem elektromos.
Oké. Ülések.
Ti döntitek el, hogy legyen.
- Oké, ha ezek itt jók... - Hagyjunk meg négy vagy öt sort,
még úgy is elég helyünk lesz a priccsek és a motorok számára.
Ez kicsit messze van lábtartónak.
Ez a busz elég masszív.
Rengeteg az ülés.
A fenébe!
Ez a fék.
ELEKTROTECHNIKUS
A vészfék arra az esetre, ha a busz ráülne a járdára.
De hol vannak a... ez a féklámpa.
- Lépj rá a fékre! - Féklámpa.
Működik. Oké.
Mennyivel könnyebb lesz az ülések nélkül!
Repülni fog! 160 km/h-val fog száguldani.
A repülő busz.
Mindet ki kell csavarozni alul, nem?
- Látod? - Aha.
Az egyikünknek alá kell feküdni, hogy megtartsa az anyacsavart,
a másikunk meg kicsavarozza.
Oké, akkor most aláfekszem...
És még mocskos is.
Oké.
Charley, védőszemüveget kellene felvenned.
Rajtam van az olvasószemüvegem.
Ez őrület!
Ezt az egyet nem tudom elérni.
Ezt?
Muszáj legalább egyet kiszerelnem.
Különben mindenki rajtunk fog röhögni.
Egész életemben csak néztem az ilyen műsorokat. Nem csináltam.
Csak néztem.
Ahogy mások motorokat meg kocsikat építenek.
Tetovált emberek szerte egész Amerikában.
Ha megpróbálsz kamera előtt kicsavarni egy csavart,
rájössz, hogy milyen ügyesek azok az emberek.
Megpróbálom kicsavarni.
Mi lesz már?
Örülök, hogy megérkezett a vas, mert a rámpa nélkülözhetetlen.
Maradj ott és tartsd meg!
- Elég a hely kettőnek? - Azt mondja, igen.
Csinálhatnánk két darab 50 centiset.
Egy méter széles lesz.
Három méter.
SZERELŐ
50 centi széles és 3 méter hosszú.
- Megcsinálja. - Aha.
Találtam egyet...
- Találtam egyet itt. - Oké.
Atyaég, de nehéz megtalálni!
Megvan. Megfogtam.
Fogalma sincs, milyen nehéz, és hogy milyen esélytelen hozzáférni.
Ez az!
Oké, megvan! Várj!
Várj, várj!
Kezdjük ezzel!
Elkaptad. Folytasd, folytasd!
Gyerünk! Adj neki!
Mindjárt megvan.
Gyerünk!
Mindjárt megvan.
- Most... - Sikerült!
- Igen! - Sikerült!
Oké. Gracias, amigo!
Tökéletes időzítés.
Kiszedtünk egyet, Dave!
A következők a teendőink: megcsinálni a priccseket, ezeket kicsavarozni,
felszerelni a fényeket és az elektronikai eszközöket,
befejezni, vagyis kiszélesíteni az ajtót,
visszarakni a tetőt, és helyet találni a generátornak,
és generátort találni.
Ennyi az összes teendőnk.
Semmivel sem több.
Erre nem gondoltunk, amikor Ushuaiából elindultunk.
Hogy majd...
Hogy tíz nappal a túra vége előtt itt fogunk feküdni egy busz alatt.
Holnapra el kell készülnünk vele.
Nincs időnk. Nincs több időm erre, emberek.
Még el sem kezdték a hegesztést.
Reggel nyolcra itt kellett volna lennie az anyagnak.
Lehet, hogy őrültség, de acél és alumínium kell, a biztonság kedvéért.
Biztonságosnak kell lennie.
A rámpa a legfontosabb az egészben, no meg a teteje.
Ez itt a fő tartóelem.
Gondolom, emiatt nem csinál így a busz.
Ebbe kell belevágnunk.
Itt meg itt van egy-egy függőleges tartóelem.
Az lesz, hogy teszek ide egy merevítőt, ami majd innen jön,
és 45 fokos szögben támaszkodik majd mindkét oldalon a függőleges elemekhez.
Ez így majd megtart mindent, és ezt ki tudom vágni.
Féklámpák, irányjelzők, fényszórók.
Ez itt, meg az, ami hátul van, és a ledek.
- Csak minél gyorsabban. - Igen.
Ha a ledek nem jönnének össze, fel lehet tenni hat kis lámpát.
Be kell tennem alátámasztásnak,
hogy amikor kivágom azt a darabot, ne történjen baj.
Van bármilyen fémhulladékunk?
Legalább ezt rakjuk össze!
- No meg a rámpát. Úristen! - Tudom.
Vicces, hogy épp csak a minap jöttünk meg Guatemalából.
Nem is értem, hogy tudtuk ezt megcsinálni.
Ráadásul motorral.
Azért elég fárasztó.
Egyszerűen nem tudom felfogni.
Ránézek Argentína déli csücskére, és hihetetlen messze van.
Arra gondolok: "Jézusom, ez... nagyon hosszú út."
Ez tényleg hosszú motorozás felfelé.
Nem igaz?
Jóval hosszabbnak tűnik, mint a korábbiak. De nem az.
Hosszabbnak tűnik, pedig rövidebb.
Így igaz. Nem tudom, miért.
Öregszünk.
- Gondolod? - És fáradtabbak vagyunk.
- Koszosabbak. - Majd behajítalak a busz alá.
Ami itt az elmúlt három napban történt, nélkületek nem ment volna.
Remekül dolgoztatok! Nézzétek!
Még nem végeztünk.
Holnap mindent bele kell adni!
Holnap... mindennek a helyére kell kerülnie.
- Rendben. - Mindent bele holnap!
- Oké? Gracias. Kösz, fiúk! - Igen, persze.
A busz csodásan néz ki, de még sok meló van vele.
Egy napunk van arra, hogy végezzünk.
Hogy fognak ennyi mindennel végezni?
Vajon megérkeztek a kellékek?
Az állványnak meg kellett érkeznie.
Ez az!
Ezt nézd!
Ezt egy nap alatt rakták össze.
Ezt és a létrákat.
Micsoda hegesztés és micsoda festés!
Egy nap alatt.
Irányítani sem kell őket.
Álmomban sem mertem remélni, hogy ilyen jól fogják érteni a dolgukat.
Mindent megtesznek, hogy elkészüljenek.
Ma van ötödike.
Negyedikén kezdtük el ezt a munkát.
Nem mindennapi teljesítmény. Nem mindenki képes erre.
Nézzék a fiúkat!
Igen, igual.
Pontosan itt. Nem?
Igen.
Egy tuti zsanér kell ide.
Aztán egy kicsit...
Tudjátok, egy kicsit...
Meg tudja csinálni.
Rendben.
Készül a narancssárga csík!
- Charley! - Ezt nézd!
Most nézd meg!
Nagyon tuti.
- Klassz ez a két szín. - Frankó.
Szerintem ez a narancssárga jobban mutat, mint a...
Kicsit aggódom az ajtónyílás miatt,
hogy be fogunk-e férni rajta.
Hogy ha...
Értik, mitől tartok?
Érdemes lenne visszamenni és pontosan lemérni még egyszer,
hogy mekkora helyre van szükségünk.
Ja. Visszamegyünk lemérni a motorokat.
Mennyit mondtunk? Százharminckét centit?
- Százharmincat. - Aha.
Biztos, hogy elkészülünk holnap reggelre?
Persze. Még jó!
Készen leszünk.
Eddig fantasztikus volt Mexikó,
az emberek is hihetetlen jó fejek,
de azt komolyan kell vennünk, hogy éjszaka ne motorozzunk.
Épp most egyeztettem telefonon
a biztonságért felelős tanácsadóinkkal,
és azt javasolták, hogy erre menjünk.
- Oké. El Paso felé? - Pontosan.
Nem akarom Mexikót rossz színben feltüntetni, mert nagyon jó itt.
Eddig csupa kedves és barátságos emberrel találkoztunk.
Nem az a lényeg, hogy kezdesz el valamit, hanem hogy hogyan fejezed be.
- Igen. - Szóval húzzunk még bele!
Legyen meg a generátor,
hogy akkor is tudjunk menni...
Megoldom. Szükségem van Javierre.
A papírok is legyenek rendben!
Azzal hogy állunk?
A biztosítósok 50 perc múlva jönnek.
A rendszám 11.00-re lesz meg.
- A micsoda? - A rendszám.
Mi 7.00-kor már indulunk!
Értem, de a bürokrácia.
- Nem rajtam múlik. - Ilyen a rendszer.
Ilyen a rendszer.
Tehetünk valamit az ügyért?
- Semmit. - Már bezárt a hivatal.
Nincs még engedély,
de ami még nagyobb baj: a motorok nem férnek át az ajtón.
Pedig holnap mindenképp útra kell kelnünk.
Úgy 130 centi magasak a visszapillantókkal együtt.
Hány centi a visszapillantó tetejéig?
132.
130-132 centi, vagyis pont a jelenlegi ajtó mérete.
Úgyhogy le kell szerelni róluk a plexit,
de szerintem még úgy sem fognak átférni az ajtón.
Ewan leellenőrizte, és maga a kormány 132 centi magasan van.
Mivel az ajtónyílás pontosan ekkora, nem fognak átférni rajta.
Az a baj...
hogy így állunk most, 5.30-kor.
És reggel indulunk.
Rengeteg munka van még hátra.
A busz lényege a mocik szállítása.
Ha nem férnek be, az egésznek semmi értelme.
- Itt, itt és itt. - Igen.
Sí, sí, sí.
Hogy van spanyolul, hogy "maximum"?
- Mucho. - Mucho?
Ott, ahol mutattad.
- Pontosan. - Aha.
Hajnali 3.00 van, pár óra múlva indulnunk kell.
A srácok még dolgoznak.
Egész nap dolgoztak.
És egész éjjel. Mindannyian.
Ritka jó emberek.
Jelenleg épp azon ügyködünk,
hogy a rámpákat elhelyezzük.
Két rámpán fogjuk feltolni a motorokat.
Lenyűgöz, hogy milyen keményen dolgoznak.
És nem kértek érte semmi extrát.
Egyáltalán nem kértek sokat érte.
Mindent megtesznek, mindent beleadnak, hogy segítsenek rajtunk.
A busz napja.
Eljött a busz napja. A buszos nap.
Vigyázok, nehogy meglássák...
VIDEONAPLÓ
...a fenekem tükörképét a tévében.
David hihetetlen munkát végzett: talált nekünk egy buszt,
két szerelőt, hegesztőket, kivágatta az ajtót Matt-tel.
És az egészet egy szempillantás alatt levezényelte.
Fantasztikus élmény lesz.
Napközben motorozunk, estére felpakoljuk a buszba a mocikat, és úgy megyünk tovább.
És közben tölteni is tudjuk a motorokat.
Úgy fel vagyok spannolva.
Szédületes.
Fogták ezt az öreg, kopott buszt,
és átalakították egy eszméletlen járművé,
ami jó a motorok szállítására
és a csapat éjszakai pihenésére is tökéletes.
Köszönjük!
Idess!
Szép volt!
- Igen! - Nagyon pofás.
- Szédületes. - Az emeletes ágy is bekerült.
- Dave, ez pompás. - Mesés.
Szép munka volt!
Párnázott ülés!
Sok alkatrész hiányzott, amit az ország különböző részeiről kellett beszerezni.
Mindent megjavíttattunk, hogy gépészetileg teljesen rendben legyen.
És a célnak megfelelően átalakíttattuk.
Lakatos is kellett a tetőcsomagtartó és az ágyak elkészítéséhez.
Olyan ágy kellett, ami mellett elférnek a motorok.
Szerintem ez itt a busz legbámulatosabb, legmenőbb része.
Őrült meló volt ezt összerakni.
- Atyaég! - Azta!
És ez nem 2,5 méteres.
- Hanem három! - Megcsinálták?
- Bizony. - Fokonként?
Igen. Úgy hegesztették össze.
Dave! Ebből készíthetnél egy saját show-műsort.
Dave praktikái.
A héten Dave ismét remekel a Dave praktikáiban.
Hogyan csinálta?
Egyszerűen bámulatos,
a kék és narancssárga tökéletesen passzol a mocikhoz.
No és amit a belsejével műveltek!
Mindannyian erre a pillanatra vártunk. Indulhatunk?
Csak kicsit.
- Egyes. - Aha.
- Ne! Várj! Oké. - Ez az!
Most jó?
Aha.
Igen!
Az életnek vannak kis és nagy pillanatai.
Ez a munka a nagy pillanatok közé tartozott.
És be is indult.
Ez nagyon sokat jelent nekem.
Keményen dolgoztak. Odaadással.
És mosolyogva, pedig a belüket is kidolgozták.
És elkészültek.
Egyedül a papírok megszerzése bajos.
Már meg kellett volna kapnunk a rendszámot.
De sajnos csak ma reggel fogjuk megkapni.
Szuggerálom a kaput, hátha hozzák már...
Mi a terv? Csak hogy mindannyian tisztában legyünk vele.
Az, hogy ti most elindultok.
Mi megpróbálunk intézkedni.
Bármi lesz is, találkozunk valahol.
Ha megvan a rendszám, mehet tovább minden a tervek szerint.
Útnak indultunk magunkban.
A busz majd jön utánunk, mi pedig nekivágunk Mexikónak.
TEHUACÀN-CUICATLÀN VÖLGY MEXIKÓ
Egek! Mindenütt kaktuszok!
Ez a kaktuszok hazája.
A kaktuszok völgye.
A kaktuszos égbolton átívelő híd.
- Úristen, ez igen! - Mint a majmok farka.
Mint több száz majomfarok, vagy kígyó.
Ez olyan, mint mi.
Úgy csinálok, mint a kaktusz. Utánozom.
Még sosem repültem hőlégballonnal.
De most itt az alkalom.
Úristen! Ez szenzációs!
Atyaég!
Ó, Ewan!
Azta!
- Ezt nézd! Ez hihetetlen! - Úristen! A mindenit!
Repülünk! Felemelkedtünk!
Ott a piramis! Odanézz!
- Hű! Ott! - Kettő is. Atyaég!
Ez csodaszép. Odanézz! Ez eszméletlenül király.
Sosem gondoltam volna, hogy egyszer 40 hőlégballonnal együtt fogok repülni.
Frenetikus.
A templom fölött, Mexikó közepén.
Szenzációs.
Milyen lehetett kijönni a dzsungelből
és belefutni a három piramisba és az üzletekkel teli utcákba?
Olyan, mint London maja verziója Kr. u. 350-ből?
Nagyon tetszik.
Nem szívesen nézek le.
Kiráz a hideg, hogy kieshetünk.
Egyébként nagyon élvezem: olyan könnyedén és finoman mozog.
- Kellemes, igaz? - Ja.
Nagyon élvezem. Szuper.
Az út előtt vagy után fogunk landolni?
- Nem tudom. - Az jó.
Bírom, hogy milyen kiszámíthatatlan.
- Menő. - Én már be lennék tojva.
Itt vagyunk.
Sok szerencsét!
Ó, elkaptak minket. Elkaptak.
Elég durva.
Hát még akkor milyen lenne, ha nem lenne, aki elkapja a kötelet.
Landolás!
A mindenit!
Szép volt!
Ép landolás.
Élvezték?
- Aha. Köszönjük. - Csúcs volt.
- Igen, köszönjük! Bravó! - Csodás volt.
Elsőre egész jól csináltam, nem?
Ez valamilyen zarándokfutás,
de nem tudok róla pontosabbat.
Csak azt, hogy erről a kamionról ugrálnak le.
Igen, minden elkészült.
VONALBAN A HELYI SZERVEZŐ
- Az ágyak is, a busz is. - Jaj, ne...
Minden működik.
A világítás is fent van.
- Minden oké. Sínen van. - Én...
Legszívesebben jól meglapogatnálak.
Iszonyú hálás vagyok neked.
Kösz.
Megáll az eszem.
Pár perc múlva találkozunk a busszal és a mocikkal.
Közeledünk oda,
ahol a busszal kell találkoznunk.
Király!
Alig várom, hogy lássam!
Mit csinálnak?
Elzarándokolunk Juquilába.
Elvisszük oda a Szűz Máriánkat.
Van, aki gyalog zarándokol, van, aki biciklivel. Mi kocsival megyünk.
Az igen!
HELYI SZERVEZŐ
A gyalogosok 13 napja indultak.
És ha odaérnek? Mi lesz akkor?
Az ottani emberek már várnak minket.
Lesz tűzijáték, zene, meg konfetti a Szűzanyának.
Hola!
Gracias! Gracias!
Oké, most komolyan.
Megint bedőltél.
Szia! Szia!
Itt van. Megérkezett a busz.
A rámpák felavatása.
- Csodás. - Visszük.
- Szép volt! - Nagyon pöpec.
Nem.
Ahogy mondják...
Utazunk a busszal! Nem sok híja volt, hogy ne sikerüljön.
Megtettük az első kilométert.
Lássuk, bír-e még vagy 1600-at!
Király ez a busz, nem?
Frankó.
Szépen kitisztították az üléseket.
Finoman megy.
És nem utolsó sorban: stílusos.
Igazán sajátos stílusa van.
Gyönyörű.
Egyértelműen van pár veszélyes zóna az utunk mentén.
Azt javasolták, ne álljunk meg ezeken a helyeken.
És a mai napra
különösen sok ilyen rész jutott.
A veszélyes helyeket
tényleg komolyan kell venni.
Egy kis szerencsével minden rendben lesz.
Én maradtam talpon utolsónak.
Vagy pontosabban ülve.
Eléggé bepánikoltattak minket, hogy mi lesz
Észak-Mexikóban.
Megtettük a kellő óvintézkedéseket.
Bár az idő nem túl szép, nappal van.
És a fiúk már nagyon szeretnének motorra ülni.
Százötven kilométer az USA határáig.
Készen állunk az indulásra.
Reméljük, még ma át tudunk jutni a határon.
Ez lesz az utolsó határátkelésünk.
Hamarosan ismét az Államokban leszünk, ami elég izgi.
Itt vagyunk Észak-Mexikóban.
Bevallom, nagyon-nagyon jó ismét motoron ülni.
Arra számítottunk, hogy ez lesz a legveszélyesebb része
a túránknak.
A mocik ismét földön. Irány a határ és Amerika!
Remélhetőleg ma délután már Amerikában leszünk.
Remélem, hogy sikerülni fog.
Saját felségterületre érve, önkéntelenül is azt gondoljuk:
"Oké, ez már nem nagy cucc. Elvégre itthon vagyunk."
Pedig könnyen megeshet, hogy nem így lesz.
Azt mondják, a túráknak mindig az utolsó szakaszában szokott baj történni.
Úgyhogy nehéz,
mert szeretnénk kicsit átadni magunkat az érzésnek, hogy közel járunk a végéhez,
és hogy teljesítettük a kitűzött célt.
Ugyanakkor ez a leggyengébb pontja egy túrának.
Charley, te elhiszed? Juárez felé tartunk.
Erre tényleg nem számítottam. Bevallom.
Bíztam benne, hogy olyan idő lesz, mint tegnap.
Én is.
- Ez beterített. - Megvagy?
Nézd, mekkora víz!
Odanézz!
Olyan, mint egy folyó.
Negyven perccel lecsúsztunk a határátkelésről.
Nem tudtuk, hogy 2.00-kor lezárják.
De nem az emberek előtt. Az emberek előtt 24 órában nyitva áll.
A kamerákkal és az egyéb felszereléssel van a gond.
A navigátor szerint eltévedtünk,
és próbálunk rájönni, hol van a határ.
És a motorokat is elvesztettük. Nem látom őket.
Ráadásul ez nem éppen a legjobb környék...
az eltévedéshez.
Eltévedtünk Juárezben?
Igen. Eltévedtünk Juárezben.
Valószínűleg egy kartell területén vagyunk.
- Messze van a határ? - Nem.
Úgy tíz percre. Nincs messze.
- Oké. - Kérlek!
Nyugodjatok meg, barátaim!
Az idő áthúzta a terveinket,
és szerintem lekéstük a határátkelést.
Erre a vidékre mondták, hogy legyünk óvatosak. És lehet, hogy itt ragadunk.
MEXIKÓ / USA HATÁRÁTKELŐ
- Ez a határ? - Aha.
Ez egy menekülttábor.
Itt van! Itt a motor.
Ott vannak a motorok, meg Charley.
Ja.
SOFŐR
- Szép volt! - Gracias!
Köszönjük.
Megpróbálunk átjutni El Pasóba.
Sokunknak a szívéhez nőtt ez a busz.
Megpróbáljuk átvinni.
Jó sok papírmunka lesz elintézni, de...
Az emberek itt kelhetnek át a határon.
Meg is tettük. Már lepecsételték az útleveleinket.
De most derült ki, hogy a fiúknak
be kell pecsételtetniük az útlevelükbe a motorok kiléptetését,
méghozzá 40 km-re innen.
Aztán vissza kell jönniük, és itt mehetnek át a texasi El Pasóba.
Nekünk a kameráink miatt
30 km-t kell mennünk az ellenkező irányba
a kamerákkal.
De nem panaszkodhatunk,
mert vannak, akik hónapokat töltenek itt
a határátkelésre várva.
Itt ez a sok sátor a határtól egy köpésre.
Kik ezek az emberek?
Ezek az emberek Dél-Mexikóból jöttek ide.
HELYI SZERVEZŐ
Menedékjogot kérnek az USA-ba,
a Mexikó különböző államaiban uralkodó veszélyes helyzet miatt.
Megfenyegették őket a bűnszervezetek tagjai,
hogy ha nem hajlandók drogot árulni, megölik valamelyik családtagjukat.
Ezért menekültek el.
Ő mióta van itt?
Két és fél hónapja.
Nagyon sajnálom. Sok szerencsét!
Íme a durva valóság. Ez zajlik.
A veszélyes bűnbandák lehetetlenné teszik az emberek életét.
Mindenkinek járna egy esély.
Nagyon komolyan ellenőriznek mindent.
SOFŐR
Minden járművet, minden kocsit megvizsgálnak.
Az emberek négy-öt órát várnak, hogy átjussanak a határon. Kemény.
A legtöbb ember a munka miatt akar az USA-ba menni.
Jó néhány igazán dolgos ember.
NYUGATI KAPU HATÁRÁTKELŐ
Na jól van.
Ja.
Valójában még nem hagytuk a hátunk mögött Mexikót,
és még nem léptünk át Amerikába.
- Senkiről nem tudunk semmit. - Azt sem, hogy hol vannak.
KELETI KAPU HATÁRÁTKELŐ
Sem Russról, sem Dave-ről.
Nem tudjuk, mit csinálnak.
Egy biztos: Russ azt mondta:
"Mindenképpen jussatok át! Sok szerencsét!"
Szétkapcsolt a teló.
Oké.
Vizes a fenekem.
ISTEN HOZOTT AZ EGYESÜLT ÁLLAMOKBAN
Hajnali 2.00 van.
Tizenkét órát várakoztunk a határon. Csak most jutottunk át.
Szerencsére mindenki átkelt.
A motorok is.
Amerikában vagyunk.
A Hosszú motorozás felfelé megérkezett Amerikába.
Olyan megható volt megérkezni.
Amikor azt mondta...
Vártam, hogy azt mondja: "Isten hozta itthon!"
Átnyújtottam az útlevelem, feltett pár kérdést az útról,
megnézte a motoromat és...
visszaadta az útlevelem, és biztonságos utat kívánt.
Olyan jóképű srác volt.
De tényleg. Egy magas fickó, acélszürke szemmel.
Azt gondoltam...
"Tipikusan ilyen fickót keresnék határőrnek, ha kéne egy filmhez."
És... csak annyit mondott: "Vezessen óvatosan!"
És már át is keltünk a határon.
Lázba hoz a mai nap,
mert annyira más lesz Amerikában motorozni.
Ma megpróbálunk 320 km-nél is többet haladni.
Első nap az USA-ban.
Vigyázz! Charley!
Majdnem végszóra.
Első nap az USA-ban.
Ez az út elvisz egészen Los Angelesig.
Ez az.
Még mindig vitatott az elektromos motorok elfogadása,
mert nagyon elkényelmesedtünk.
Csakhogy a benzin környezetszennyező, és ezért muszáj változtatnunk.
Nekünk is megváltozott a véleményünk.
Ez olyan, mint amikor megjelentek a benzines autók,
és át kellett állni a tankolásra.
Eleinte még nem tudták, hol lesz a következő töltőállomás.
Amikor még ugyanígy nem volt meg hozzá az infrastruktúra.
A változás korát éljük.
Majd úgy tekintünk vissza erre, hogy:
"Megcsináltuk, amikor még nem állt készen rá a világ."
Ezért olyan izgalmas ez a túra, mert ilyen körülmények között csináltuk meg.
Ezt nézd! Tölti!
6%-kal nőtt a töltése három perc alatt.
Ez nagyszerű.
Ez igazi áttörés.
Király!
Ez az, bébi! Nagyon király!
Hallottam már a létezésükről...
HELYI LAKOS
...de most látok igazából először elektromos motort.
Úgy értem, az utakon.
Ez hihetetlen.
Gondoltam, megmutatom...
VIDEONAPLÓ
...hogy milyen idő van idekint ma reggel.
Láthatják, milyen jegesek a kocsik.
Jobb lesz még egy kicsit várni az indulással.
Még csak 7.00 van.
Elég lesz 8.00-kor vagy 9.00-kor indulni.
Megpróbálok kávét szerezni. Az most nagyon jól esne.
Tökéletes nap egy tökéletes túra befejezéséhez.
VIDEONAPLÓ
Kicsit szomorú vagyok.
Hirtelen rám tört a szomorúság.
Melankolikus hangulatba kerültem,
ahogy tudatosult bennem, hogy hamarosan vége.
Ez szomorú.
Azt szeretném, ha nem érne véget ez a túra.
Olyan jó veled motorozni, Charley.
Fantasztikus volt. Fantasztikus.
A motorozás nagyon intenzív élmény:
az ember szinte eggyé válik a motorral, hozzá tartozik, a részévé válik.
És ezáltal a tájjal is sokkal közvetlenebb kapcsolatba kerül.
A motorral
különféle, akár nagyon távol eső helyekre is eljut az ember.
Vagy apró településekre, falvakba.
És automatikusan felkelti az emberek figyelmét.
A környezet részévé válik.
Az emberek gyakran megsajnálnak,
mert eláztál, vagy mert fülig poros vagy.
És mivel motorral mentél oda, jobban oda tartozol.
Nem csak odarepültél fél perc alatt a semmiből.
Mintha ezáltal jobban kiérdemelnéd, hogy ott lehess.
A részeddé válik.
Ahová csak nézel, ott vannak a kaktuszbarátaink.
Imádom a kaktuszokat.
A bajtársaink.
A könnyű napokat elfelejtjük.
Azok egyszerűen összemosódnak.
Az ember arra szokott visszaemlékezni,
ami nehéz volt.
Amihez kitartás kellett: a húzós, embert próbáló dolgokra.
Amelyek nélkül nem is lett volna olyan nagy élmény az egész.
Nem gondolom veszélyesnek vagy kockázatosnak, amikor belevágok.
Egyszerűen lázba hoz.
Szerintem nem veszélyes.
A motorozás nyilván már magában véve kockázatos.
De ez nem nyugtalanít. Nem érdekel. Szeretek motorozni.
Nem fogom abbahagyni, csak mert veszélyes.
Szeretem, és hozzám tartozik.
Dél-Amerikában, Közép-Amerikában és Mexikóban
olyan barátságosak és segítőkészek voltak az emberek.
Érdeklődtek irántunk.
Bolíviában féltem.
Féltettem Charley-t az utak minősége miatt.
Nyugtalanított a gondolat, hogy könnyen baja lehet a lábának.
Az ember önkéntelenül is kíméli magát egy baleset után.
Ilyenkor segíthet elmenni egy olyan helyre,
mint a Machu Picchu, és felmászni a lépcsőkön,
mert az ember ilyenkor rájön, hogy sokkal többre képes, mint gondolta.
Isten hozott Kaliforniában
Milyen csodás hely
Ez az!
Rokonok és barátok várnak ránk Palm Springsben,
hogy holnap konvojban mehessünk Los Angelesbe.
Ó, drágám!
- Vedd le a bukódat! - Ó, szerelmem!
Helló, drágám!
- Szia, bébi! - Szia, bébi!
Ó, drágám! Édesem!
Elérkezett.
Ez az utolsó napunk.
Összekészítjük a motorokat és mindent.
Fura volt reggel utoljára összepakolni.
Három hónapon át minden reggel
összepakoltuk a cuccunkat a fekete útitáskába, lezártuk,
felkötöztük a motorra, és...
Belém hasított, hogy holnap reggel már másképp lesz.
Jó kis napot hoztunk össze mára.
Találkozunk pár motorossal,
és azokkal, akik sokat segítettek a túra alatt:
a nagyszerű partnereinkkel.
A találkozó helyétől már csak 30 km-re lesz Los Angeles központja.
És aztán... vége.
Hogy vagy?
Íme, aki mindezt lehetővé tette.
- RJ, szia! - Hogy vagy? Jó látni.
RIVIAN, IGAZGATÓ ÉS ALAPÍTÓ
- Hogy vagy? Jól? - Úristen, de örülök, hogy látlak!
- Csodás. - Csak prototípusok,
majd meglátod... Kétszeres nyomatékkal.
- És mi teszteltük őket! - Igen.
Többet is bírtak volna.
- Még többet. - És?
A motorok egyszerűen tökéletesek voltak. Elképesztőek.
Jobbak, mint amire számítottunk.
Nem volt végig bajszod, ugye?
- Nem. - Mexikó óta van.
Azt mondták, vegyüljek el, hát megpróbáltam.
Így ha elraboltak volna minket, azt mondhatta volna, hogy ő odavalósi.
- "Semmi közöm hozzájuk, hombre." - "Vigyétek az angolokat!"
- Hogy vagy, szerelmem? - Szia!
Cuki vagy ebben a bukóban.
Cuki a kis pofikád ebben a hatalmas bukóban.
Oké, indulás!
Charley természetesen fokozta a nyomást,
és beültette hőn szeretett, legfiatalabb lányát a kocsinkba.
CHARLEY LÁNYA
- Szia, gyönyörűm! - Szia, apa!
Szia, kincsem!
Úristen! Apa!
Viselkedj!
Hihetetlen.
Nem akarok beleszólni, Charley, de most ne ess el!
RJ tényleg itt ül a kocsiban? Csípjetek meg!
Szerintem csak álmodom.
Az egész utat elfoglaljuk.
Nagyon bírom Charley-t, és úgy örülök, hogy megcsináltuk ezt a harmadik túrát.
Régóta terveztük,
hogy ha kicsit öregebbek és bölcsebbek leszünk, belevágunk.
Egy biztos: hogy öregebbek lettünk.
Hihetetlen, mennyi helyet jártunk már be együtt.
Ez megváltoztatta az életemet.
Köszönet az emlékekért. Köszönet a túrákért.
Köszönöm, hogy megváltoztattad az életem.
További túrákról álmodozom,
szó szerint fantáziálok motorokról és utakról és...
Pedig még itt vagyok, ezen a túrán.
Tényleg megszállott vagyok.
Van, amikor azt gondolom: "Ezt tudnám...
Ezt tudnám csinálni."
Ezt az egészet.
Akár egész életemet képes lennék motoron tölteni.
Örökké tudnám ezt csinálni.
Szép volt, emberek!
Azta, odanézz!
Megcsinálta!
Szép volt!
- Sikerült! - Őrült vagyok.
Megcsináltad!
Sikerült. Élsz és virulsz. Minden oké.
Kösz szépen!
20 900 km.
Épségben megérkeztünk.
Megkönnyebbültem, és boldog vagyok.
Még nem érzem, hogy véget ért a túra.
Majd talán egy hét múlva rádöbbenek:
"Vége a túrának.
Ideje tervezni a következőt."
A feliratot fordította: Dobosiné Rizmayer Rita