Įveiksime virš 20 000 km, aplankysime 13 šalių.
Nuo Ušuajos per Argentiną ir Čilę, per Atakamos dykumą,
La Pasą, Titikakos ežerą,
Andus į Kolumbiją, per Panamą,
Centrinę Ameriką ir Meksiką, po 100 dienų atvyksime į Los Andželą.
RASAS MALKINAS REŽISIERIUS, PRODIUSERIS
Vyrukai turės vaizdo kameras,
taip pat jų šalmuose bus įrengtos kameros su mikrofonais,
kad galėtų filmuoti kelyje.
Ir tai vadinasi kelias? Dieve mano!
DEIVIDAS ALEKSEINJANAS REŽISIERIUS, PRODIUSERIS
Su jais važiuos trečias motociklas,
kurį vairuos Klaudijus, mūsų operatorius.
Be to, mudu su Rasu keliausime dviem elektriniais pikapais
su operatoriumi Džimiu,
Entoniu ir Teiloru, kurie padės su logistika.
Mes filmuosim vyrus iš visureigių,
susitikdami su jais pasieniuose,
bet iš principo motociklai keliaus vieni.
OACHAKA MEKSIKA
3 711 KM IKI LOS ANDŽELO
Turime pravažiuoti pro tas visas skirtingas Meksikos dalis.
Vieni sako, kad jos - pavojingos.
Kiti sako, kad ne tokios ir pavojingos.
Naktį verčiau nevažiuoti.
Nereikėtų to daryti.
Taip, būtent. Pažiūrėsim, pažiūrėsim.
Tačiau, žinoma, bus truputį juokinga, kai turėsime tą autobusą.
Nekantrauju pamatyti, kaip jis važiuos keliu.
Po galais, jis - geras, Deivai.
- Ateikit ir pažiūrėkit. - Pažiūrėkim. Matau.
Gerai.
- Taip. - Tikrai labai nusėda.
- Kaip žemai. - Labai... per žemai.
Jei yra kokia bėda, verčiau sužinokime apie ją čia,
o ne kur nors Čihuahua, gerai?
- Nenoriu bėdų Čihuahua. - Hosa? Žarnos?
Bet Čihuahua būtinai susirasiu šuniuką.
Čihuahua.
- Turite nuspręsti. - Kas, jei nudažytume
vieną pusę - mėlyna, o kitą - oranžine spalva?
Ir reikėjo paprašyti.
Dieve mano.
Žiūrėkit.
Gal toks sprendimas nebuvo labai geras.
MAIKLAS VIETOS PRODIUSERIS
Pamėginkim... Atversk ties tokia oranžine spalva, kokios nori.
- Ši mėlyna man tinka. - Šita?
- Štai. - Štai.
Taip, šita tiktų.
Taip, žmogau.
- Galvojau apie „Long Way Up“. - Arba...
- Turime sugalvoti „Long Way Up“ logotipą. - Ką manai apie žaibą?
- Taip. - Tokį, kaip ant skydinės?
Tik perbrauktą, nes jis - ne elektrinis.
Gerai. Sėdynės.
Sakykit, kaip norit.
- Taip, turiu galvoje, jei šitos tinka... - Galime palikt keturias ar penkias eiles,
ir, manau, vis tiek užteks vietos lovoms ir motociklams.
Tik kojoms - per toli.
Tas autobusas - didžiulis.
Šitiek daug sėdynių.
Varge.
Čia - stabdžiai.
OMARAS ELEKTRIKAS
Avariniai stabdžiai, kai nusileidžia prie šaligatvio.
Bet o kur yra... Stabdžių žibintai...
- Paspauskit stabdžio pedalą. Čia. - Čia - stabdžių žibintai.
Taip, štai. Gerai.
Be šitų kėdžių jis labai palengvės.
Tiesiog skriste skris. Važiuos 160 km/h greičiu.
Skraidantis autobusas.
Juos visus reikia atsukti iš apačios, ar ne?
- Matai juos? - Taip.
Vienas iš mūsų turės lįsti po apačia ir laikyti veržles,
o kitas - visas jas atsukti.
Gerai, reikia palįsti...
Tikras meistras.
Taip.
Čarli, užsidėk saugos akinius.
Užsidėjau savo skaitymo akinius.
Varge.
Vienintelis. Niekaip jo nepasiekiu.
Šitas?
Turiu atsukti nors vieną, nagi.
Noriu pasakyti, atrodysim juokingai...
Visą gyvenimą žiūrėjau... Ne vaidindamas.
Žiūrėdavau tokias laidas.
Kaip žmonės surenka motociklus ir automobilius.
Tatuiruoti žmonės visoje Amerikoje...
Pamėgini filmavimo metu nusukti veržlę
ir supranti, kokie šaunūs yra šie žmonės.
Pamėginsiu atsukti veržlę.
Nagi!
Džiugu, kad atvežė plieną, nes labai svarbu sukonstruoti rampas.
Pabūk ten. Palaikyk tą daiktą.
- Ar užteks vietos abiem? - Taip, jis sako, kad užteks.
Galime pasiruošti du dvidešimtinius.
Padarysime metru platesnį.
Trys metrai.
ENRIKAS MECHANIKAS
50 cm pločio ir 3 m ilgio.
- Jis sprendžia mano problemas. - Taip.
Radau vieną...
- Radau vieną čia. - Gerai.
Jėzau, kaip sunku surasti.
Radau vieną. Jaučiu vieną.
Jis nežino, kaip čia sunku, ir kiek nedaug vietos turiu.
Viskas.
Gerai, šitą ir laikau. Palauk.
Palauk.
Pradėkim nuo to vieno.
Viskas gerai. Suk.
Pirmyn. Truputį...
Jau nedaug trūksta.
Nagi.
Jau tuoj.
- Dabar tas... - Vieną atsukom!
- Taip! - Vieną atsukom.
Gerai. Gracias, amigo.
Pačiu laiku.
Vieną atsukom, Deivai!
Taigi, turime įsirengti lovas, tad reikia išsukti varžtus,
sutvarkyti apšvietimą, išvedžioti elektrą,
užbaigti duris, padaryti, kad durys plačiau atsidarytų,
uždėti rėmą ant stogo, rasti vietą generatoriams,
gauti generatorius.
Ir viskas.
Tik tiek liko.
Šito nenumatėme, tiesa, kai išvykome iš Ušuajos?
Kad mes...
Kad, likus dešimčiai dienų iki kelionės pabaigos, gulėsime po autobusu.
Kad per šiandieną ir rytojų viską reikia užbaigti.
Mes neturime... Neturime laiko, žmogau. Tai...
Tas vyrukas nė nepradėjo virinti,
o tas šūdas turi būti paruoštas rytoj 8.00 val. ryto.
Skamba beprotiškai, tačiau reikia plieno ir aliuminio, kad apsidraustume.
Tas daiktas mechaniškai turi būti saugus.
Rampa - svarbiausia viso šio reikalo dalis, kaip ir mechanika.
Taigi, čia - pagrindinė atraminė sija...
METAS „RIVIAN“
...kuri, spėju, neleidžia autobusui taip svyruoti. Korpusui.
Mums reikia įsikirsti čia.
Taigi padarysiu štai ką, turime vertikalią atramą čia ir ten.
Padarysiu kampinį sujungimą, kad iš čia
45 laipsnių kampu prisijungtume prie vertikalios atramos iš abiejų pusių.
Taip viskas laikysis, net kai išpjausiu šią dalį.
Stabdžių žibintai, indikatoriai, priekiniai žibintai.
Šitas, dar tas gale ir tada - LED lempos.
- Jei laikas - svarbiausia. - Taip.
Ir, tiesą sakant, jei LED neveiks, galima panaudoti šešias lemputes.
Reikia detalių, kurios prilaikytų,
kad kai nupjausiu, viskas neužgriūtų.
Turime metalo laužo?
Nors šitą padarykime.
- Reikia normalios rampos. Jėzau! - Taip, žinau.
Keista, kad atvykome iš Gvatemalos, tiesa?
Visai neseniai.
Pažiūrėjau į žemėlapį ir pagalvojau: „Kaip mums pavyko?“
Ir tuomet prisiminiau, jog atvažiavom.
Viskas ima panašėti į beprotybę.
Mano galva to nesuvokia.
Pažvelgi į Argentinos apačią kitame pasaulio krašte.
Ir supranti, kad, Jėzau, mes... Šitiek toli nuvažiavom.
Tikrai labai ilgas kelias aukštyn.
Tiesa?
Rodos, važiavome žymiai toliau nei anksčiau, bet - ne.
Kelias - trumpesnis, bet atrodo kitaip.
Taip, tikrai. Nežinau, kodėl.
Senatvė.
- Taip manai? - Esame senesni ir pavargesni.
- Purvinesni. - Tuoj pakišiu tave po tuo autobusu.
Ką padarei per pastarąsias tris dienas, nebūčiau be tavęs to padaręs.
Puikus pasirodymas. Tik pažiūrėkit.
Na, darbai dar nebaigti.
Dar turime rytojų, taip?
Rytoj viskas... Reikės baigti tvarkyti visus galus.
- Gerai. - Rytoj mūsų laukia puiki diena.
- Gerai? Gracias. Ačiū tau. - Taip. Žinoma.
Autobusas atrodo puikiai, tačiau liko dar labai daug darbo.
Ir teturime tik vieną dieną.
Kaip viską spėsime?
Pažiūrėsiu, ar ką nors atvežė.
Stelažas turėtų būti čia.
Taip!
Tik pažiūrėkit.
Padarė jį per vieną dieną.
Šitą ir kopėčias.
Labai gražiai suvirinta ir nudažyta.
Per vieną dieną.
Nesakau jiems, ką daryti.
Jie - tikri meistrai, padaro viską geriau, nei galėjau pasvajoti.
Jie iš visų jėgų stengiasi mums viską paruošti.
Šiandien - 5-ta d.
Darbus pradėjome 4-tą d.
Niekur nepamatysi tokio dalyko. Niekur.
Pažvelkit į tuos vyrukus.
Taip, igual.
Čia, ne?
Taip.
Labai įspūdinga ašis.
Gal tuomet yra tik nedidelė...
Jei duotumėt man nedidelę...
Jis pasakė, jog gali...
Gerai.
Oranžinė!
- Čarli. - Pažvelkit.
Jis atidengia.
Nerealiai.
- Gerai atrodo ta mėlyna ir oranžinė. - Nuostabu.
Manau, man ta oranžinė labiau krinta į akis negu tau...
Man rūpi, kaip atsidursime tos rampos viršuje...
ir kaip užvešime.
Ką tu...
Supranti, ką noriu pasakyti?
Norėčiau dar kartą viską išmatuoti
ir pažiūrėti, kiek vietos ten realiai yra.
Taip. Tada nueisime ir pamatuosime motociklą.
Kiek ten buvo? 132 cm?
- 130 cm. - 130 cm.
Viskas tikrai bus baigta iki rytojaus ryto?
Tu taip manai, tiesa? Tik pažiūrėk.
Taip, viskas bus baigta.
Iki šiol Meksika buvo nuostabi,
ir žmonės buvo tikrai nuostabūs,
tačiau patarimą nevažinėti naktimis turėtume priimti rimtai.
Ką tik kalbėjau su Tarptautine SOS linija,
kuri mums patarinėja saugumo klausimais,
ir jie patarė iš esmės važiuoti šiuo keliu.
- Gerai, į El Pasą? - Į El Pasą.
Nenoriu demonizuoti Meksikos, nes man čia labai patinka, ir čia...
Čia kol kas sutikome tik draugiškus žmones.
Kaip kažkas kažkada pasakė: „Svarbi ne pradžia, o pabaiga“, taip?
- Taip. - Taigi, turime užbaigti su trenksmu.
Generatoriai, jei galėtumėte juos bent paruošti,
tai, sakyčiau, galėtume važiuoti...
Aš tuo pasirūpinsiu. Man reikia Chavjero.
Noriu žinoti, kad dokumentai tvarkingi.
Kaip reikalai su dokumentais?
Draudimo kompanijos atstovas pasirodys po 50 minučių.
Numerius gausime 11.00 val.
- Ką gausime? - Valstybinius numerius.
Bet mes išvažiuojame 7.00 val.
Taip, bet tai - valstybinė institucija.
- Nuo manęs tai nepriklauso. - Tai - sistema.
Tai - sistema.
Gal mes galime ką nors padaryti?
- Nieko. - Jie jau nebedirba.
Mums trūksta dokumentų,
tačiau didesnė problema yra ta, jog motociklai gali netilpti į autobusą,
o rytoj mes būtinai turime grįžti į kelią.
Motociklai - 130 cm iki šoninio veidrodėlio viršaus.
Kiek centimetrų iki šoninio veidrodėlio viršaus?
132 cm.
130, 132 cm - tiksliai toks yra ir durų aukštis.
Taigi, reikės nuimti priekinį stiklą,
ir tai nemanau, kad jie tilps.
Evanas nuėjo dar kartą patikrinti, atstumas iki rankenų - 132 cm,
durys irgi yra lygiai 132 cm pločio, tad niekaip netilps.
Bėda ta, jog...
Dabar yra 17.30 val.
Mes išvykstame ryte.
Laukia daug darbo.
Modifikuojame autobusą, kad būtų galima vežti motociklus.
Jei motociklai netilps, nieko nebus.
- Čia, čia, ir čia. - Taip.
Si, si, si.
Kaip ispaniškai pasakyti „maksimaliai“?
- Mucho. - Mucho?
Kur tu buvai.
- Būtent. - Taip.
Dabar - 3.00 val. nakties, o ryte mes turime išvažiuoti.
Vaikinai vis dar dirba.
Jie dirbo visą dieną.
Dirbo visą naktį. Visi.
Geriausi vyrukai, kokius teko sutikti.
Svarbus dalykas, kurį dabar bandome išspręsti -
kaip įtraukti tas rampas.
Sudėję dvi rampas vieną šalia kitos, galėsime įvažiuoti.
Mane labai sujaudino tai, kaip sunkiai jie visi dirbo.
Ir nereikalavo nieko papildomo.
Nieko neprašė.
Dirbo iš visos širdies... norėdami mums padėti.
Autobuso diena.
Autobuso diena, autobuso diena.
Turiu būti atsargus, kad nepamatytumėt mano...
VAIZDO DIENORAŠTIS
...užpakalio TV atspindyje.
Deividas buvo tikras šaunuolis, kad surado mums autobusą,
du mechanikus ir suvirintojus, privertė Metą praplatinti duris.
Viską suorganizavo per akimirksnį.
Bus nuostabu.
Važiuosime, tada įkelsime motociklus į autobusą ir važiuosime naktį.
O kol autobusas... motociklai krausis.
Nekantrauju.
Gražu.
Paėmėme seną, nušiurusį autobusą
ir pavertėme jį nuostabiu „Long Way Up“ kelionės
motociklų tralu,
komandos viešbučiu-mašina.
Ačiū.
Pažiūrėk!
Šaunuolis, Deivai.
- Taip! - Nuostabiai atrodo.
- Puikiai atrodo. - Nieko sau. Ir gultai.
- Deivai. Nuostabu. - Neįtikėtina.
Šaunuolis, bičiuli.
Taip, yra ir pagalvėlės.
Iš mechaninės pusės, neturėjome daugybės dalių,
turėjome susivežti jas iš visos Meksikos.
Taigi, jie sutvarkė visą mechaniką, nes norėjome, kad autobusas būtų tvarkingas.
Ir tuomet norėjome jį perdaryti, kad tiktų mūsų reikmėms.
Tad reikėjo rasti metalo apdirbėją, kuris greitai padarytų stogą ir lovas,
kurios būtų padorios, ir dar tilptų motociklai.
Manau, įspūdingiausias dalykas, viena seksualiausių autobuso dalių.
Jie čia sugaišo amžinybę.
- Dieve mano. - Oho!
Ir jos - ne 2,5 metrų.
- Jos - 3 metrų ilgio. - Jie padarė tą rampą?
- Jie padarė rampą, taip. - Laiptelį po laiptelio.
Laiptelį po laiptelio. Viską suvirino.
Deivai, bičiuli. Turėsi savo laidą.
„Deivido dirbtuvės“.
Deivas vėl parodys, ką moka, šios savaitės „Deivido dirbtuvėse“.
Kaip jis tą padaro?
Nuostabu,
labai gražiai žiūrisi ta mėlyna ir oranžinė su motociklais.
Ir kas... šitiek padaryta viduje.
Štai akimirka, kurios tiek ilgai laukėme. Ar užsives?
Taip, truputį.
- Vienas. - Aha.
- Ne. Palauk. Taip. - Štai. Taip.
Dabar gerai?
Taip.
Taip!
Gyvenime būna svarbių ir nesvarbių akimirkų.
Visas šis dalykas buvo svarbus.
Kuo gražiausiai užsivedė.
Man tai - labai svarbu, suprantat?
Jie šitiek dirbo. Jiems tai patinka.
Jie šypsosi ir dirba iki devinto prakaito.
Ir viską padarė.
Nesutvarkyti tik dokumentai.
Numerius turėjome gauti vakar.
Deja, vakar jų negavome, tad gausime iš ryto.
Spoksau į vartus, tikėdamasis, kad juos atveš, bet...
Koks mūsų planas? Kad visi... kad visi žinotume.
Planas toks. Jūs važiuokite.
O mes pasistengsime su juo išjudėti.
Kas bebūtų, susitiksime toje pačioje vietoje.
Jei gausime dokumentus, mes jus pasivysime.
Taigi, išvykstame be autobuso.
Autobusas mus pasivys, o mes keliaujame į Meksikos gilumą.
TEOTIHUAKANAS OACHAKA
TEHUAKANO-KUIKATLANO SLĖNIS MEKSIKA
Dieve mano. Čia visur - kaktusai.
Tarsi kaktusų namai.
Kaktusų slėnis.
Kaip tiltas per kaktusų dangų.
- Vaje, šitas... taip. - Kaip beždžionių uodegos.
Taip, kaip šimtai beždžionių uodegų arba gyvačių, arba...
Šitas panašus į mus.
Aš - kaktusas. Pantomima.
Nebuvau skridęs oro balionu...
TEOTIHUAKANAS MEKSIKA
...bet dabar turime progą.
Jėzau! Nuostabu.
Dieve mano.
Evanai.
Nieko sau.
- Koks vaizdas. Neįtikėtina. - Dieve mano.
Viskas. Kylam.
Ten - piramidė. Žiūrėk.
- Nieko sau. Ten. - Dvi. Dieve mano.
Gražu. Pažiūrėk. Juokingai gražu.
Niekad nesitikėjau, kad skrisiu su 40-ia kitų oro balionų.
Neįtikėtina.
Virš šventyklos Meksikos viduryje.
Nepaprastas vaizdas.
Įsivaizduoji, kaip tuomet išeidavai iš džiunglių
ir pamatydavai tris milžiniškas piramides su gatvėmis ir parduotuvėmis?
Kaip Londono versija majų kultūroje 350-ais mūsų eros metais.
Man labai patinka.
Man nepatinka žiūrėti žemyn.
Nervinuosi, kad tu iškrisi.
Bet labai patinka tas jausmas, koks grakštus ir lygus skrydis.
- Toks švelnus skrydis. - Taip.
Man labai patinka. Nuostabu.
Skrisime iki kelio ar už kelio?
- Nežinau. - Aišku.
Man patinka tas paprastumas.
- Labai gražu. - Aš dabar drebinčiau kinkas.
Štai.
Sėkmės visiems.
Jie mus pagavo, jie mus pagavo.
Gana baisu.
Jei nebūtų tų, kurie sugriebtų virvę, tada tikrai būtų baisu.
Tai bent nusileidimas.
Puiku.
Ir nesudužom.
Ar patiko skrydis?
- Labai patiko, taip. Labai jums ačiū. - Buvo labai smagu.
- Taip, labai jums ačiū. Bravo. - Buvo taip gražu, taip.
Kaip pirmajam skrydžiui, neblogai?
Tie žmonės - kažkokie piligrimai,
bet aš nieko apie tai nežinau,
tik matau, kad jie iššoka iš to sunkvežimio.
Taip, mes viską paruošėme.
KALBA SU VIETOS PRODIUSERIU
- Lovos paruoštos. Autobusas paruoštas. - Nagi, ne...
Mechanika paruošta.
Žibintai sutvarkyti.
- Viskas veikia. Jis jau važiuoja. - Aš...
Aš tave sutraiškysiu ir sukandžiosiu.
Esu kupinas vyriškos meilės.
Ačiū, bičiuli.
Man čiuožia stogas.
Po kelių minučių susitiksime su autobusu ir motociklais.
JAV - MEKSIKA TEOTIHUAKANAS - CHUARESAS
Čarli, manau artėjame prie vietos,
kur turėtume susitikti su autobusu.
Gražu.
Nekantrauju pamatyti jį važiuojantį keliu.
Ką jie čia sugalvojo? Ką jie veikė?
Mes keliaujame piligrimų keliu į Chukilą.
Vežame savo Mergelę.
Vieni žmonės eina pėsčiomis, kiti - dviračiais. O mes - sunkvežimiu.
MAKSAS VIETOS PRODIUSERIS
Tie, kurie eina pėsčiomis, išėjo prieš 13 dienų.
Kas laukia kelionės pabaigoje? koks jų tikslas?
Kai atvyksime, kaimelio žmonės mūsų lauks.
Jie šaudys fejerverkus. Mergelei skambės muzika, bus konfeti.
Hola!
Gracias. Gracias.
Ne. Gerai, šįkart...
Ir vėl.
Viso gero!
Štai jis. Štai autobusas.
Pirmą kartą panaudosime rampą.
- Nuostabu, vaikinai. - Mes juos pavešim.
- Šaunuoliai, vaikinai. - Šaunuoliai. Jėga.
Ne.
Kaip sakoma...
Tai tikrai vyksta.
Nedaug trūko, kad nebūtų įvykę.
Tai buvo mūsų pirmasis kilometras.
Pažiūrėkim, ar nuvažiuosim dar 1 600 km.
Tas autobusas - nuostabus, tiesa?
Man jis labai patinka.
Sėdynės buvo puikiai sutvarkytos.
Labai gražiai važiuoja.
O, svarbiausia, jis - su charakteriu.
Tikra asmenybė.
Gražu.
Kai kurios vietos tikrai pavojingos...
kur mums patarė nesustoti, o važiuoti toliau.
O šiandien...
ČIHUAHUA MEKSIKA
...tokių vietų buvo daugiau nei anksčiau, tad...
Jei kyla kažkokių abejonių ar panašiai,
tai dabar jas reikia rimtai priimti.
Ir, jei pasiseks, viskas bus gerai.
Paskutinis likęs gyvas.
Truputį gyvas.
Taip, daug žmonių kalbėjo, kad šiaurinėje Meksikos dalyje
bus baisu.
Mes ėmėmės atsargumo priemonių.
Oras gal ir nelabai koks, tačiau bent jau šviesu.
Ir vyrukai nekantrauja išsikelti savo motociklus iš autobuso.
150 km iki JAV sienos.
Ir mes pasiruošę lėkti.
Jei sieną pavyks kirsti šiandien,
tai bus paskutinis pasienio punktas mūsų kelionėje.
Grįšime į JAV, nuostabu.
Taigi, mes - šiaurės Meksikoje.
Turiu pasakyti, labai džiaugiuosi vėl sėdėdamas ant motociklo.
Tai turėjo būti pati pavojingiausia atkarpa,
ši dalis, taip.
Taigi, jie vėl - kelyje, o mes vykstame prie Amerikos sienos.
Tikėkimės, šią popietę mes netgi atsidursime Amerikoje.
Tikiuosi, kad per šiandien susisuksime.
Pasieksime pažįstamas teritorijas.
Vis galvojam,
kad bus lengva. Įvažiuosime į Ameriką.
Tačiau labai gali būti, jog nepavyks.
Sakoma, kad bet kurioje kelionėje blogiausia nutinka paskutiniuose 5 %.
Taigi, sunku,
nes pradedame galvoti, kad jau tuoj - pabaiga,
kad jau įveikėme tai, ką suplanavome.
Ir tai - pati jautriausia kelionės dalis.
Čarli, gali patikėti? Važiuojame į Chuaresą.
Ne, pripažinsiu, šito tikrai nesitikėjau.
Tikėjausi kažko panašaus į vakarykštį orą.
Visiškai.
- Gavau kaip reikiant. - Viskas gerai?
Pažvelk, kiek vandens.
Tik pažiūrėk.
Kaip upė.
CHUARESAS MEKSIKA
Pavėlavome atvažiuoti prie sienos 40 minučių.
Mums niekas nepasakė, kad viskas uždaroma 14.00 val.
Žmonėms - ne. Pėsčiomis galima pereiti visą parą, bet...
mes vežamės daug visko - kameras ir pan.
Pasimetėme nuo navigacijos,
tad mėginame išsiaiškinti, kur, po galais, yra ta siena.
Ir, manau, pametėm motociklus, nes aš jų nebematau.
Esame nebūtinai pačioje gražiausioje vietoje.
Pasiklysti.
Mes tikrai pasiklydome Chuarese?
Pasiklydome Chuarese, taip.
Turbūt atsidūrėme kartelio teritorijoje.
- Mes toli nuo sienos ar ne? - Ne.
Tipo, dešimt minučių. Netoli.
- Aišku. - Prašau.
Nusiraminkite, draugai.
Oras viską sugadino,
manau, praradome progą kirsti sieną,
o tai reiškia, jog galbūt liksime ten, kur mums patarė nelikti.
MEKSIKA - JAV PASIENIO PUNKTAS
- Čia - pasienis? - Taip.
Primena pabėgėlių stovyklą.
Štai. Motociklas.
Štai motociklai. Štai Čarlis.
Aha.
LIKAS VAIRUOTOJAS
- Šauniai dirbai. - Gracias. Gracias.
Likai, ačiū tau.
Norime įvažiuoti į El Pasą.
Manau, daugeliui iš mūsų labai patiko važiuoti autobusu.
Pamėginsime su juo įvažiuoti.
Reikės sutvarkyti kalną dokumentų, bet...
Čia turėjome įsiregistruoti kaip žmonės, tiesa?
Ir tą padarėme. Mūsų pasuose uždėjo antspaudus.
Tačiau dabar, kaip paaiškėjo,
Evanui ir Čarliui turi uždėti antspaudus jų motociklų pasuose,
o juos deda už 40 km štai į tą pusę.
EL PASAS CHUARESAS
Tuomet jie grįš tuo keliu ir įvažiuos į El Pasą Teksase.
Kadangi mes vežame filmavimo įrangą,
turime važiuoti 30 km, negaliu patikėti - į priešingą pusę,
su filmavimo įranga.
Tačiau nedera skųstis, kad užtrukome,
kai pamatai, jog kai kurie žmonės gyvena čia kelis mėnesius
ir laukia, kol juos praleis pro sieną.
Žiūriu į visas tas palapines, pasienį, viską.
Kas tie žmonės?
Tie žmonės atvyko iš pietinės Meksikos dalies...
KLEMENTAS VIETOS PRODIUSERIS
...prašytis prieglobsčio JAV,
nes kai kuriose Meksikos valstijose - nesaugu.
Juos terorizuoja nusikalstamos grupuotės,
sako, kad jei neplatins narkotikų, jie nužudys šeimos narius.
Tad jie bėga.
Kiek laiko jis jau čia?
Du su puse mėnesio.
Apgailestauju. Linkiu sėkmės.
Tokia štai žiauri realybė.
Gaujų nestabilumas griauna gyvenimus.
Visiems reikia suteikti galimybę.
Jie labai nuodugniai tikrina.
DŽEIMIS VAIRUOTOJAS
Tikrina kiekvieną transporto priemonę, kiekvieną automobilį.
Žmonės laukia keturias, penkias valandas, kol pravažiuoja sieną. Sunku.
Daugelis žmonių vyksta į JAV dirbti.
Darbštūs žmonės.
VAKARINIAI VARTAI PASIENIO PUNKTAS
TEKSASO UNIVERSITETAS EL PASE
Gerai. Na.
Taip.
Mes ne visai... Dar neišvažiavome iš Meksikos
ir dar neįvažiavome į Ameriką, tad...
Keista, kad nežinome, ką daro kiti.
- Neįsivaizduoju. - Ne, neįsivaizduoju, kur kiti.
RYTINIAI VARTAI PASIENIO PUNKTAS
Nežinau, kur Rasas. Nežinau, kas nutiko Deivui.
Nežinau, ką kiti veikia.
Klausyk, žinau tik tiek, jog Rasas pasakė:
„Žinot, tiesiog kažkaip įvažiuokit į Ameriką. Sėkmės.“
Ir jo telefonas išsijungė.
Aišku.
Mano užpakalis šlapias.
SVEIKI ATVYKĘ Į JAV
Dabar - 2.30 val. ryto.
Prastovėjom prie šios sienos jau 12 valandų ir ką tik ištrūkome.
Gerai, kad visi kiti vaikinai jau irgi pravažiavo.
Motociklai pravažiavo.
Mes - Amerikoje.
„Long Way Up“ atvyko į Ameriką.
EL PASAS TEKSASAS
Įvažiavus į Ameriką apėmė emocijos.
Tik... Kai jis pasakė...
Tikėjausi, kad jis pasakys: „Sveiki sugrįžę namo, pone.“ Nes, na...
Padaviau jam savo pasą,
jis paklausinėjo apie kelionę,
pažvelgė į motociklą ir...
atidavė mano pasą ir pasakė: „Saugiai važiuokit, pone.“
Jis buvo gražus, tas vaikinas.
Labai gražus. Aukštas. Pilkomis kaip plienas akimis.
Ir aš pagalvojau...
„Filme šis vaikinas galėtų vaidinti... pasienietį.“
Ir...
Bet jis pasakė: „Saugiai važiuokit.“
Ir aš nuvažiavau.
Džiaugiuosi šiandiena,
nes Amerikoje kelionė bus kitokia.
Šiandien pamėginsime įveikti daugiau nei 320 km.
Pirmoji diena Jungtinėse Valstijose.
Atsargiai. Čarli.
Nedaug trūko.
Pirmoji diena Jungtinėse Valstijose.
Šis kelias tiesiogine ta žodžio prasme nuves mus į Los Andželą.
Viskas.
LOS ANDŽELAS - PALM SPRINGSAS VILKOKSAS - EL PASAS
Vis dar sunku priprasti prie elektrinių motociklų,
nes esame įpratę rinktis lengvesnį kelią.
Tik tas lengvesnis būdas teršia,
ir tas lengvesnis būdas galiausiai turės pasikeisti.
Įdomu, kaip pasikeitė mūsų koncepcija.
Truputį primena laikus, kai žmonės ėmė važinėti benzinu,
jie užsipildavo kuro ir...
Nežinodavo, kur vėliau galės jo užsipilti.
Nebuvo infrastruktūros, dabar irgi panašiai.
Esame pokyčių kryžkelėje.
Žinai, ką? Prisiminsime ir sakysime:
„Dieve, mes tą padarėme tada“, kai dar nieko nebuvo, ir...
Galbūt todėl tikrai smagu, kad tą padarėme dabar.
Tik pažvelk. Veikia.
Per tris minutes pasikrovė 6 %.
Nuostabu.
Visai kitas reikalas.
Nuostabu, bičiuli.
Taip. Nerealiai.
Buvau juos matęs ir girdėjęs apie juos...
BILIS VIETINIS
...ir pirmą kartą matau, kaip jie veikia
realybėje.
Neįtikėtina.
VILKOKSAS ARIZONA
Pagalvojau, parodysiu jums, kaip...
VAIZDO DIENORAŠTIS
...kokios sąlygos šį rytą.
Matot, yra šerkšno,
tad verčiau truputį palauksime.
Dar tik 7.00 val. ryto.
Manau, išvažiuosime tik 8.00 ar 9.00 val.
Išgerti kavos būtų visai ne pro šalį.
Koks tobulas būdas užbaigti tobulą kelionę.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Tiesą sakant, man truputį liūdna.
Labai liūdna.
Šiandien mane apėmė pokelioninis liūdesys.
Suvokiau, kad viskas tuoj baigsis,
ir tai liūdina.
Kai pabaiga - visai čia pat, aš jos truputį nebenoriu.
Taip smagu su tavimi važiuoti, Čarli.
Buvo nuostabu. Nuostabu.
Bet kai sėdi ant motociklo, pasineri į visa tai,
pasijauti viso to dalimi,
ir tas ryšys su gamtovaizdžiu yra žymiai artimesnis.
Važiuoji motociklu
pro tas skirtingas vietas, galbūt atokias vietas,
arba užsuki į miestelius ir kaimelius.
Manau, žmonės automatiškai tave priima.
Atsiduri jų aplinkoje.
Žmonės dažnai pajaučia tau gailestį,
nes būni šlapias arba labai purvinas.
Ir kadangi atvažiuoji ten savo motociklu, labiau ten pritampi.
Nes neatskrendi lėktuvu.
Tarsi esi labiau nusipelnęs ten būti.
Labiau savas.
Kur tik pažvelgsi - mūsų draugai kaktusai!
Man labai patinka kaktusai.
Mūsų ginklo broliai.
Lengvos dienos neįsimena.
Tu ne... Jos susilieja.
Visą gyvenimą prisimeni tai,
kas buvo sunku.
Tas atkarpas, kuriose teko įveikti sunkumus.
Ir be jų ta nuostabi patirtis būtų visai kitokia.
Aš nevažiuoju galvodamas, kad tai - pavojinga, rizikinga ar...
Tiesiog džiaugiuosi tą darydamas.
Nemanau, kad taip yra.
Juk važiuoti motociklu jau yra rizikinga.
Aš su tuo susitaikiau. Man nesvarbu. Man patiko...
Nenustosiu važinėti motociklu, nes tai - pavojinga.
Man tai labai patinka, tai - mano asmenybės dalis.
Kai važiavome pro Pietų Ameriką, Centrinę Ameriką ir Meksiką,
žmonės buvo tokie draugiški ir taip norėjo mums padėti,
domėjosi, ką mes veikiame.
Bolivijoje man buvo baisu.
Bijojau dėl Čarlio, nes keliai buvo blogi,
vis galvojau, kad Čarlio kojos nesugijusios.
Gydamas natūraliai save ypatingai saugai.
Kartais tenka nuvykti net į Maču Pikču
ir įveikti visus tuos laiptelius,
kad suprastum, jog gali žymiai daugiau, nei pats galvojai.
Sveiki atvykę į Kaliforniją
Kokia nuostabi vieta
Taip.
Palm Springse mus pasitiks keli draugai ir šeimos nariai,
tad rytoj visu konvojumi galėsime važiuoti į Los Andželą.
PALM SPRINGSAS KALIFORNIJA
Mano meile.
- Nusiimk šalmą. - Ak, mano meile.
Mano brangioji, labas.
- Labas, mielasis. - Labas.
Mieloji. Mano pati brangiausia.
Štai.
Paskutinė diena.
Ruošiame motociklus ir panašiai.
Buvo keista dėtis daiktus šįryt, žinant, kad darau tai paskutinį kartą.
Pastaruosius tris mėnesius keldavomės,
dėdavome viską į juodus kelioninius krepšius, tvirtindavome juos.
Kabindavome ant motociklo galo ir...
Ir staiga supratau,
kad rytoj ryte to nebedarysiu.
Šiandien laukia ypatinga diena.
Susitiksime su kitais keliautojais.
Susitiksime su žmonėmis, kurie mums padėjo kelionės metu.
Mūsų partneriais, kurie buvo nuostabūs.
Nuvažiuosim ten, ir tada dar 30 km į Los Andželo centrą.
Ir tada... viskas.
SAN BERNARDINAS LOS ANDŽELAS
Brolau, kaip tu?
DŽONAS „HARLEY-DAVIDSON“
Štai - žmogus, kurio dėka tai įvyko. Jis viską prižiūrėjo.
- Ardži! Na jau. - Kaip sekasi? Malonu matyt.
ARDŽIS „RIVIAN“ ĮKŪRĖJAS IR VADOVAS
- Kaip sekasi? Viskas gerai? - Jėzau. Kaip džiaugiuosi, kad tu čia.
- Absoliučiai nuostabu. - Tai - prototipai,
kas bus, kai... Dvigubai didesnis sukimo momentas.
- Mes jiems surengėme šitokį testą. - Taip.
Kiekvieną rytą jie žiūrėdavo į mane: „Viskas?
- Tuo ir baigiam?“ - O nebaigėt?
Motociklai nebuvo geri. Nebuvo puikūs. Jie buvo tobuli. Neįtikėtini.
Geresni nei buvo galima tikėtis.
Tu visą laiką nebuvai su tai ūsais?
- Ne... - Jie buvo skirti Meksikai.
Juk mums sakė, kad neišsiskirtume, tad... Stengiausi kaip galėjau.
Užsiaugino ūsus, kad jei būtų mus pagrobę, jis galėtų tvirtinti, jog yra vietinis.
- „Aš jų nepažįstu, hombre.“ - „Imkit jį. Imkit tuos anglus.“
- Mano brangioji, kaip tu? - Labas.
Atrodai labai gražiai su tuo didžiuliu šalmu.
Tavo veidelis jame toks mielas.
Gerai, galime važiuoti.
Tuomet Čarlis, be abejo, padidino įtampą,
įsodindamas savo jauniausią antrą mylimiausią dukrą.
KINVARA ČARLIO DUKRA
- Labas, gražuole! - Labas, tėti!
Labas, mano meile.
Dieve. Tėti, kodėl?
Gražiai elkis.
Neįtikėtina.
Neturėčiau to sakyti, Čarli, bet verčiau nenukrisk.
Aš sapnuoju, ar automobilyje sėdi Ardžis? Įgnybkit man.
Ar aš... Aš sapnuoju.
Tik pažiūrėk. Užėmėme visą kelią.
Aš taip myliu Čarlį ir aš toks laimingas, kad padarėme tą trečią kartą. Tikrai.
Vis sakydavome, kad į trečiąją kelionę
leisimės, kai būsime truputį vyresni ir galbūt išmintingesni.
Nesu tuo tikras. Senesni tai tikrai.
ČILĖ
BOLIVIJA
EKVADORAS
KOLUMBIJA
KOSTA RIKA
NIKARAGVA
HONDŪRAS
GVATEMALA
MEKSIKA
Negaliu patikėti, kiek daug pasaulio kartu apvažiavome,
ir tai tikrai pakeitė mano gyvenimą.
Ačiū už prisiminimus. Ačiū už keliones.
Ačiū, kad pakeitei mano gyvenimą.
Ir aš svajoju, kaip leisimės į kitas keliones,
ir fantazuoju apie motociklus ir kelius, ir...
Bet dabar keliauju ant šio motociklo.
Aš tiesiog apsėstas.
Žinai, buvo akimirkų, kai pagalvodavau: „Galėčiau tą padaryti...
Galėčiau.“
Tiesiog galėtum tą padaryti.
Galėčiau tiesiog sėsti ant motociklo ir važiuoti visą likusį gyvenimą.
Galėčiau tą daryti amžinai.
LOS ANDŽELAS KALIFORNIJA
Šaunuoliai, visi!
Oho, tik pažiūrėk.
Jam pavyko!
Šaunuolis.
- Tau pavyko! - Neįtikėtina, bet taip.
Tau pavyko.
Viskas. Tu - gyvas. Sveikas. Viskas gerai.
Taip, ačiū jums labai.
21 000 km.
Ir likom sveiki ir gyvi.
Man palengvėjo. Aš labai, labai laimingas.
Dar nejaučiu, kad kelionė baigėsi.
Užtruksiu kokią savaitę, kol pajausiu. Tada suprasiu...
Mūsų kelionė jau baigėsi.
Manau, galime pradėti planuoti kitą.“
Išvertė Akvilė Katilienė