Čaká nás 21-tisíc kilometrov a 13 krajín.
Z Ushuaie striedavo cez Argentínu a Čile až do púšte Atacama.
Potom smer La Paz, preplávame jazero Titicaca,
popri Andách prejdeme až po Kolumbiu, a cez Panamu,
Strednú Ameriku a Mexiko dorazíme o 100 dní neskôr až do Los Angeles.
REŽISÉR A PRODUCENT
Chlapcov vybavíme kamerami.
Kamery s mikrofónmi budú mať aj na helmách,
aby mohli natáčať za jazdy.
To je cesta? Och, Bože!
REŽISÉR A PRODUCENT
Na tretej motorke
pôjde kameraman Claudio.
Russ, kameraman Jimmy a ja ich budeme sprevádzať
na elektrických pickupoch
spolu s Anthonym a Taylorom, ktorý zabezpečí logistiku.
Budeme ich natáčať z áut
a stretneme sa na hraniciach,
ale inak pôjdu motorky sólo.
3 711 KILOMETROV DO LOS ANGELES
Musíme prejsť rozličnými oblasťami Mexika.
Podľa niektorých sú nebezpečné, podľa iných zas až také nebezpečné nie sú.
Najlepšie je nejazdiť v noci.
To nie je najlepší nápad.
Presne tak. Veď uvidíme.
Ale s tým autobusom to bude naozaj zábava.
Som zvedavý, ako pôjde.
Sakra, vyzerá super, Dave!
- Poďte si ho obzrieť. - Poďme na to.
Dobre.
- Ale pruží. - Teda.
- Aké nízke. - Asi až... veľmi.
Hlavne aby motor neskapal uprostred Chihuahuy.
- V Chihuahue fakt nie! - Hadičky?
Ale malú čiavavu si tam kúpim. Čivava.
- Povedzte vy, chlapci. - A čo tak natrieť
jednu stranu namodro a druhú na oranžovo?
Opýtame sa.
Ach, Bože.
Pozeraj.
Toto nebol najlepší nápad.
MIESTNY PRODUCENT
Listuj... A keď uvidíš peknú oranžovú, tak zastav.
- Táto modrá sa mi páči. - Táto?
- Aha. - Toto.
Vyzerá dobre.
Jasné, kamoš.
- Tu dáme Long Way Up. - Alebo...
- Sem by sme mali dať logo. - Svetielkujúce?
- Jasné! - Vieš, také z lediek.
Preškrtnuté, lebo autobus nie je elektrický.
Fajn. Sedačky.
Povedzte si, ako to chcete.
- Hej, ak sú tieto dobré, tak... - Vynechajme asi päť radov
a stále bude dosť miesta aj na prične a motorky.
Nedajú sa tam vyložiť nohy, je to ďaleko.
Tento autobus je obrovský.
Má more sedadiel.
Páni!
Toto sú brzdové.
OMAR ELEKTRIKÁR
Núdzové svetlá, keď sa autobus skláňa k chodníku.
Ale kde sú... normálne brzdové...
- Stlač brzdy. - Tu sú brzdové.
Áno, to sú ony. Fajn.
O čo ľahšie by to bolo bez toľkých sedadiel?
Bude lietať. Dá aj 150 za hodinu.
Lietajúci autobus.
Dole ich treba všetky odšraubovať, nie?
- Vidíš ich? - Hej.
Jeden z nás pôjde dole držať matky
a druhý ich bude zhora uvoľňovať.
Fajn, takže musím dole a...
Na zem a do špiny, človeče.
Tak.
Charley, mal by si si nasadiť bezpečnostné okuliare.
Mám tie svoje na čítanie.
Človeče.
Dočiahnem iba tento jediný.
Tento?
Aspoň jeden musím vybrať, no tak.
Všetci sa nám budú smiať...
Celý život sledujem... chápeš, mechanikov v akcii.
Dokumenty o autách.
Ľudí, ktorí stavajú autá a motorky.
Potetovaných Američanov, ktorí...
No len čo sa pokúsiš na kameru uvoľniť jednu skrutku,
zrazu zistíš, akí sú tí ľudia frajeri.
Chcem uvoľniť matku.
Vylez už!
Konečne dorazila oceľ, bez tej rampy sa nepohneme.
Stoj tam a len to drž.
- Zmestia sa sem dve? - Vraj áno.
Môžeme dať dvakrát dvadsať.
Bude meter široká.
Tri metre.
ENRIQUE MECHANIK
Širokú pol metra a dlhú tri metre.
- Rieši to za mňa. - Hej.
Jeden som...
- našiel tu. - Dobre.
Ježiš, strašne ťažko sa hľadajú.
Mám jeden. Cítim ho.
Nevie, aké je to ťažké a koľko tu mám miesta.
A je to.
Dobre, mám ho. Drž.
Počkaj, počkaj.
Najprv tento.
Máš ho. Toč, stále toč.
Toč. Trochu to...
Už to skoro je.
Už to skoro máš.
Ideš.
Už to skoro máš.
- Toto... - Jeden máme!
- Áno! - Hurá.
Fajn. Gracias, amigo.
Dokonalý timing.
Dave, jedno máme!
Musíme vyrobiť pár postelí, vybrať matky,
opraviť svetlá, celú elektriku,
upraviť dvere, trochu ich rozšíriť,
vrátiť strechu, nájsť miesto pre generátory,
zohnať generátory.
To je všetko, naozaj.
To zvládneme ľavou zadnou.
S týmto sme asi nerátali, keď sme vyrážali z Ushuaie, že?
Že desať dní pred koncom... budeme sedieť pod autobusom.
Máme na to dva dni.
Nemáme... toľko času, kamoš. Je to...
Ešte nezačali ani zvárať,
všetko to tu malo byť už o ôsmej ráno.
Znie to šialene, no chcem oceľ aj hliník, aby to bolo bezpečné.
Technicky to musí byť v poriadku.
Zo všetkých mechanických záležitostí je rampa úplne najdôležitejšia.
Takže toto je hlavný nosník...
...aby autobus nerobil toto. Aby sa nekolísal.
Musíme ho narezať.
Takže sem a sem prirobím vertikálne nosníky.
Rohy vystužím klinmi, ktoré pôjdu asi odtiaľto.
Na oboch stranách ich pod 45-stupňovým uhlom pripojím k nosníkom.
Takže kým vyrežem dvere, bude všetko držať pokope.
Brzdové svetlá, smerovky, svetlomety.
Jedno sem, jedno dozadu, a potom tie LED-ky.
- Podstatný je čas. - Jasné.
A keby LED-ky nefungovali, stačí šesť malých svetiel.
Vystužím to malými kúskami,
takže pri rezaní sa to nebude kývať a nič sa nestane.
Máme nejaký kovový odpad?
Postavme aspoň toto.
- Potrebujem tú rampu! - Hej, viem.
Sranda, že len pred chvíľou sme sa preháňali po Guatemale, však?
Nešlo mi do hlavy, ako sme to zvládli.
No už viem, preleteli sme ju.
Je to na hlavu.
Môj mozog to nedokáže vstrebať.
Keď sa pozrieš na juh Argentíny, je to nehorázne ďaleko.
Tá predstava, koľko sme toho najazdili...
Vážne je to dlhá cesta hore.
Čo povieš?
Zdá sa dlhšia ako ostatné, no nie je.
Je kratšia, no zdá sa dlhšia.
Áno, zdá. Ale neviem, prečo.
Starší.
- Myslíš? - Starneme, sme unavenejší.
- Špinavší. - Hodím ťa pod ten autobus.
Toto by som bez vás za tri dni nedokázal.
Skvelá práca. Pozri na toto.
Ešte sme neskončili.
Podstatný je zajtrajšok.
Zajtra to bude... Musíme dotiahnuť úplne všetko.
- Dobre. - Držme si nazajtra palce.
- Dobre? Gracias. Vďaka. - Áno. Samozrejme.
Autobus je super, no práce je ešte veľa.
Na jej dokončenie ostáva jediný deň.
Ako to všetko stihnú?
Dorazil nejaký materiál?
Rám by tu už mal byť.
Áno!
Pozrite!
Pozvárali to za deň.
Toto aj rebríky.
Úžasne to zvarili a namaľovali.
Za jediný deň.
Sami vedia, čo majú robiť.
Vedia, ako to urobiť, a o ich kvalite sa mi ani nesnívalo.
Makajú, aby nás pripravili.
Dnes je piateho.
Začali sme štvrtého.
Toto by inde nebolo možné.
Pozrite na nich.
Áno, igual.
Sem, nie?
Áno.
Úžasný záves.
Sem treba také malé...
Vieš, chcem také...
Áno, že to môže spraviť...
Dobre.
Oranžová už je!
- Charley. - Pozeraj.
Odhaľuje to.
Je to sexi.
- Tie farby sú super. - Parádne.
Na môj vkus svieti tá oranžová až trochu moc.
Rozmýšľam, že keď budeme na rampe...
ako ich dostaneme dnu.
Ako ich...
Chápeš?
Ešte raz to poriadne odmerajme,
aby sme vedeli, koľko máme miesta.
Áno. Poďme zmerať motorky.
Koľko mali? 132 centimetrov?
- Mali 129. - Hej.
Si si istý, že to do rána stihneme?
Si, že? Vidím to na tebe.
Áno, stihneme.
Mexiko je zatiaľ fenomenálne,
miestni ľudia sú neskutoční,
ale rady nejazdiť v noci musíme brať vážne.
Práve som hovoril s SOS International,
s našimi bezpečnostnými poradcami,
a tí nám radia ísť tadiaľto.
- Fajn, do El Paso? - Do El Paso.
Mexiko sa mi páči a nechcem ho démonizovať...
Zatiaľ sme stretli len priateľských a príjemných ľudí.
No ako sa vraví, nekrič hop, kým nepreskočíš, však?
- Áno. - Musíme to zvládnuť.
Ak zvládnete aspoň nasadiť generátory,
chlapcom poviem, že prejdeme...
To zvládnem. Potrebujem Javiera.
Ako sme na tom s papierovačkami?
O 50 minút prídu poisťováci.
Značky sú tu o jedenástej.
- Aké značky? - Ešpézetky.
Ale my o siedmej padáme.
Počuj, toto je vláda, s tou nepohneš.
- To nezáleží na mne. - Taký je systém.
To je systém.
Dá sa s tým niečo robiť?
- Nie. - Úrady sú momentálne zavreté.
Nemáme papiere, ale horšie je, že motorky sa možno nezmestia,
no zajtra musíme pokračovať v ceste.
Motorky majú po špičku zrkadla 132 centimetrov.
Koľko majú po špičku zrkadla?
Stotridsaťdva.
Okolo 130, to je presne toľko ako výška dverí.
Takže musíme vybrať okno,
ale aj tak dnu nevojdú len tak ľahko.
Evan to premeral ešte raz, po riadidlá je to 132 centimetrov.
A toľko má ten otvor, takže to tam nijako nedostaneme.
Problém však je...
Teraz je pol šiestej.
Ráno vyrážame.
Máme ešte kopec roboty.
Prerábame autobus na prevoz motoriek.
Ak sa nezmestia, tak to všetko bolo zbytočné.
- Tu, tu a tu. - Presne.
Sí, sí, sí.
Ako povieš „veľa"?
- Mucho. - Mucho?
Kde si bol?
- Áno. - Presne.
Sú tri ráno a o pár hodín chceme vyrážať.
Chlapi stále pracujú.
Makali celý deň.
Robia celú noc. Všetci.
Lepších ľudí nenájdeš.
Najdôležitejšie je nasadiť rampu.
Dve rampy po bokoch nám umožnia vojsť dnu.
Výkon tých chlapov ma ohromuje.
Nežiadali nič extra.
Vôbec si nezapýtali veľa.
Tá ich odhodlanosť pomôcť nám... je neuveriteľná.
Autobusový deň. Autobusový deň, deň, deň.
Opatrne, aby sa svetlo...
KAMEROVÝ DENNÍK
...neodrážalo od televízora.
David odviedol skvelú prácu. Zohnal autobus,
dvoch mechanikov a zváračov a s Mattom sa dohodol, že vyreže dvere.
Všetko to zorganizoval mihom oka.
Bude to fantastické.
Najprv pôjdeme motorkami, potom ich naložíme a v noci sa povezieme.
Počas jazdy autobusom... budeme nabíjať.
Neviem sa dočkať.
Nádhera.
Roztrasený autobus prerobili
na bláznivú karavánu Long Way Up
s naloženými motorkami
a na tímovú nocľaháreň snov.
Ďakujeme vám.
Pozeraj!
Úžasné, Dave.
- Áno! - Je skvelý.
- Vyzerá úžasne. - Páni. Už sú tu aj postele.
- Dave. Krása. - Neuveriteľné.
Skvelá práca.
A tie podušky!
Nuž, chýbalo technické vybavenie,
zháňali sme ho po celom Mexiku.
Je v dobrom technickom stave, a o to nám išlo.
Upravili sme ho pre naše potreby.
Museli sme nájsť kováča, ktorý nám spravil klietku na strechu a postele.
Teraz plní svoju funkciu a môžeme naložiť motorky.
A z tohto sa nakoniec stala najsexi časť vozidla.
Toto im trvalo celú večnosť.
- Ach, Bože. - Páni!
Nemá 2,5 metra,
- ale tri. - Spravili rampu?
- Áno. - Priečku po priečke?
Áno. Celé to zvarili.
Dave, človeče. Stala sa z toho tvoja vlastná šou.
Kutil Dave.
Sledujte výtvory Kutila Davida aj tento týždeň.
Ako to robí?
Neuveriteľné.
Keď sa pozriete na tú modrú a oranžovú oproti motorkám.
A celý ten... vnútrajšok.
Na túto chvíľu sme čakali. Naštartuje?
Hej, len trochu...
- Jednotka. - Áno.
- Nie. Počkaj. - Trojka.
Zle?
Áno.
Áno!
V živote sa striedajú veľké a malé chvíle.
Práca na autobuse bola z tých veľkých.
Krásne naskočí.
Pre mňa to znamená veľa, viete?
Pracovali. Milujú to.
S úsmevom na perách sa išli zodrať z kože.
A zvládli to.
Ostali už len otravné papierovačky.
Mali sme ich dostať včera.
Žiaľ, včera nedošli, dostaneme ich dnes ráno.
Stojím pri bráne a dúfam, že prídu, ale...
Aký je plán? Len aby sme všetci boli v obraze.
Plán je, že vy teraz vyrazíte.
Uvidíme, či sa nám podarí vyraziť.
Nech sa stane čokoľvek, stretneme sa tam.
Ak dorazia papiere, tak stále bežíme podľa plánu.
Takže vyrážame sami.
S autobusom sa spojíme priebežne, teraz vyrážame do Mexika.
ÚDOLIE TEHUACÀN-CUICATLÀN MEXIKO
Ach, Bože. Kaktusy sú všade.
Sme v krajine kaktusov.
Je to údolie kaktusov.
A toto je ako most cez kaktusové nebo.
- Ježiš, tento je... človeče. - Ako opičie chvosty.
Hej, stovky chvostov či hadov...
Tento je ako my.
Som ako kaktus. Som mím.
Balónom som ešte neletel...
...no teraz mám šancu.
Ježiši! To je nádhera.
Ach, Bože.
Ewan.
Páni.
- Pozri ten neskutočný výhľad. - Boženku.
Fakt sa to deje. Vzlietli sme.
Pozri, pyramída!
- Človeče! Tam. - Až dve. Bože!
Je to nádherné. Pozeraj na to. Až smiešne krásne.
Nikdy by mi nenapadlo, že budem letieť spolu s ďalšími 40 balónmi.
Je to nevšedné.
Nad chrámom uprostred Mexika.
Naozaj nevšedné.
Predstav si, že vyjdeš z džungle
a zbadáš tri masívne pyramídy a ulice s obchodmi.
Ako taká mayská verzia Londýna v roku 350 nášho letopočtu.
Nádhera.
Nemôžem sa pozerať dole.
Chytá ma panika, že vypadnem.
Ale ten pocit je nádherný, aké je to ladné a jemné.
- Príjemné, že? - Áno.
Páči sa mi to. Nádhera.
Je lepšie vpredu alebo vzadu?
- Neviem. - Fajn.
To je správny prístup.
- Pekne. - Ja by som sa pototo.
Hotovo.
Veľa šťastia.
Dostali nás, dostali nás!
Aké napínavé.
Napínavé by bolo, keby dole nikto nechytal lano.
To je pristátie.
Teda!
Super robota.
Bez nárazu.
Páčilo sa vám?
- Úžasne. Vďaka. - Bolo super.
- Ďakujeme. Bravó. - Bolo to úžasné.
Na prvý let to celkom ušlo, nie?
Toto je akýsi pútnický beh,
ale neviem, o čo ide, viem len,
že vyskakujú z toho nákladiaku.
Hej, všetko je hotové.
S MIESTNYM PRODUCENTOM
- Postele aj autobus. - Neblázni, nechceš...
Poruchy sú odstránené.
Svetlá svietia.
- Všetko funguje, môžeš si ho vyzdvihnúť. - Ja ťa...
vystískam a dohryziem.
Miluje ťa celý tím.
Ďakujem.
Asi sa zbláznim.
Máme sa stretnúť s autobusom a motorkami.
Charley, tu niekde sa máme stretnúť s autobusom.
Krása.
Už ho chcem vidieť na ceste.
Čo sa chystá? Čo sa tu robí?
Je to púť do Juquily.
Nesieme tam našu Panenku Máriu.
Niekto ide pešo, niekto na motorke. A my ideme nákladným autom.
Fíha!
MAX MIESTNY PRODUCENT
Tí peší vyrazili pred 13 dňami.
Čo ich čaká potom? Čo je cieľ?
V cieli nás čaká kňaz.
Rozostavili ohňostroj. Je tam hudba a sladkosti pre Panenku.
Hola!
Gracias. Gracias.
Nie. Fajn, teraz...
Zas som ho dostal.
Maj sa!
Tam je náš autobus! To je on!
Prvýkrát po rampe.
- Krása, ľudia. - Tlačíme ich.
- Úžasné, chlapci. - Je perfektný.
Nie.
Ako sa vraví...
Fakt sa to deje.
Ale bolo to o chlp.
Prešli sme prvý kilometer.
Skúsme ďalších tisíc.
Zvnútra je úžasný, že?
Parádny.
Sedadlá vyleštili úžasne.
Beží hladko.
Ale čo je najdôležitejšie, má charakter.
Je v ňom kus osobnosti.
Nádhera.
Je tu zopár nebezpečných oblastí, viete...
v ktorých sa nemáme zastavovať, máme ich prejsť.
A dnes je tých...
...nebezpečných úsekov viac ako bežne.
Ak máte akékoľvek obavy, najlepšie je brať ich vážne.
S trochou šťastia všetko dobre dopadne.
Sám vojak v poli.
Sediaci.
Vieš, v spojitosti so severom Mexika
počúvaš kadejaké to strašenie.
Prijali sme relevantné opatrenia.
Počasie nič moc, ale aspoň je deň.
Chalani musia vyložiť motorky.
Sme 150 kilometrov od amerických hraníc.
A sme pripravení vyraziť.
Ak dnes prekročíme hranice,
budú to tie posledné veľké na ceste.
Opäť budeme v Štátoch, čo je vzrušujúce.
Takže, sme na severe Mexika.
Je úžasné sedieť opäť na motorke.
Mal to byť náš najnebezpečnejší úsek,
táto časť, viete.
Sme opäť na ceste a smerujeme k americkým hraniciam.
Dúfajme, že poobede už budeme v Spojených štátoch.
Verím, že dnes to zvládneme.
Konečne vstúpime na známu pôdu.
Človek si myslí, že je to hotová vec, že už sme v Amerike.
No je obrovská šanca, že sa nám to nepodarí.
Vraví sa, že veci sa začnú diať v posledných piatich percentách cesty.
Je to teda ťažké,
lebo si začíname pripúšťať, že sa blíži koniec cesty
a že sme dosiahli to, čo sme chceli.
A to je najzraniteľnejší bod cesty.
Charley, veríš tomu? Vchádzame do Juárezu.
Nie, toto som teda fakt nečakal.
Dúfal som, že počasie bude ako včera, vieš.
Absolútne.
- Trafil ma. - Si v poriadku?
Pozeraj tú vodu.
Pozri sa na to.
Vyzerá to ako rieka.
Hranice sme nestihli o 40 minút.
Vraj zatvárajú o druhej poobede.
Len pre nákladnú dopravu. Osobná funguje 24 hodín, lenže...
celá tá naša výbava, kamery a podobne.
Stratil sa nám navigátor,
takže teraz hľadáme hraničný prechod.
A nevidím motorky, aj tie sa stratili.
Isté je, že toto nie je najkrajšie miesto.
Na blúdenie.
Stratili sme sa v Juáreze?
Stratili sme sa v Juáreze, hej.
Asi sme na území kartelu.
- Hranice sú ďaleko? - Nie.
Takých desať minút. To je kúsok.
- Ďakujem. - Prosím.
Upokoj sa, kamoš.
Počasie nám to zbabralo
a prepásli sme šancu prekročiť hranice.
Čiže uviazneme presne na mieste, pred ktorým nás vystríhali.
MEXICO / USA HRANIČNÝ PRECHOD
- To sú hranice? - Áno.
Utečenecký tábor.
Aha. Motorka je tu.
Tam sú. To je Charley.
Tak.
LICO ŠOFÉR
- Skvelá práca. - Gracias. Gracias.
Lico, vďaka.
Snažíme sa prejsť do El Paso.
Autobus mnohým z nás prirástol k srdcu.
Pokúsime sa ho previezť.
Treba síce zdolať klasickú horu papierov, ale...
Tu sa odbavujú fyzické osoby.
To sme vybavili. Pečiatky už máme v pasoch.
Ukázalo sa však, že Ewan a Charley
musia po pečiatky pre svoje motorky zájsť ešte 40 kilometrov
tamtým smerom.
Potom sa tadiaľto musia vrátiť, aby prešli do texaského El Pasa.
Je to fakt neuveriteľné,
ale my musíme kvôli kamerám ísť 30 kilometrov opačným smerom.
S kamerami.
Ale čo je to oproti tejto komunite, ktorá tu stanuje už mesiace,
aby mohla prejsť hranicami.
Pozerám na tieto stany hneď vedľa hraníc.
Čo sú to za ľudia?
Prišli z južného Mexika a v USA...
CLEMENTE MIESTNY PRODUCENT
...chcú získať azyl
kvôli bezpečnostnej situácii vo viacerých štátoch Mexika.
Organizovaný zločin sa im vyhrážal,
že ak pre nich nebudú predávať drogy, zabijú im niekoho z rodiny.
Tak radšej utiekli.
Ako dlho sú už tu?
Dva a pol mesiaca.
Páni, to ma mrzí. Držíme vám palce.
Toto je stretnutie s tvrdou realitou.
Nestabilita plynúca z gangov všetkým sťažuje život.
Každý potrebuje šancu, človeče.
Prehliadky sú veľmi prísne.
JAIME ŠOFÉR
Skontrolujú, vieš, každé vozidlo, auto.
Ľuďom trvá aj 4 hodiny, kým prekročia hranice, také je to tvrdé.
Väčšina ľudí chodí do Štátov za prácou.
Sú to skutoční pracanti.
WEST GATE HRANIČNÝ PRECHOD
Fajn. Tak.
Áno.
Mexiko sme ešte... neopustili úplne,
a nie sme celkom v Amerike, takže...
Navzájom o sebe nevieme.
- Nič. - Nevieme, kde sú.
EAST GATE HRANIČNÝ PRECHOD
Kde sú Russ a Dave.
Alebo čo robia.
Viem len, že Russ povedal, aby sme do USA prešli, ako vieme.
Mobil nefunguje.
Fajn.
Mám mokrú riť.
VITAJTE V SPOJENÝCH ŠTÁTOCH
Je pol tretej ráno.
Už sme na hraniciach 12 hodín a len teraz sme vyšli von.
Pozitívne je, že prešli všetci.
Aj motorky.
Sme v Amerike.
Long Way Up dorazila do Ameriky.
Príchod do Ameriky ma dojal.
Keď... mi povedal...
Vážne som dúfal, že ma pekne uvíta doma. Lebo, chápete...
Dal som mu pas,
popýtal sa ma na cestu,
pozrel sa na motorku a potom...
mi podal pas a povedal: „Jazdite bezpečne."
Bol maximálne príjemný.
Taký fešák. Vysoký. Oceľovosivé oči.
Pomyslel som si...
Keby ste do filmu hľadali colníka... vybrali by ste ho.
A... povedal len: „Jazdite bezpečne."
Potom sme prešli a som tu.
Dnešok bol napínavý,
jazdiť v Amerike je trochu iný pocit.
Dnes skúsime prejsť najmenej 320 kilometrov.
Prvý deň v USA.
Pozor! Charley.
Akoby som to tušil.
Prvý deň v Spojených štátoch.
Táto cesta nás doslova zavezie do LA.
A vybavené.
E-motorky v sebe stále nesú náboj konfliktu,
keďže sme pohodlní.
Jednoduchšie je znečisťovať,
a tú jednoduchosť určite treba zmeniť.
Je zvláštne, ako sa ten koncept zmenil.
Je to, ako keď v počiatkoch automobilovej éry ľudia natankovali...
a netušili, kde nájdu ďalšiu čerpaciu stanicu.
Nebola infraštruktúra a musel to byť podobný pocit.
Nachádzame sa na vrchole zmien.
Raz sa obzrieme a zaspomíname na časy, keď ešte nebola infraštruktúra.
To, čo sme práve spravili, je preto naozaj pútavé.
Pozri, funguje to.
Šesť percent za tri minúty.
To je úžasné.
Úplne to mení hru.
To je úžasné, človeče.
Áno, človeče. Je to fakt super.
Doteraz som o nich len počul...
BILLY MIESTNY OBYVATEĽ
...a teraz ich prvýkrát vidím v akcii,
dá sa povedať, priamo na ceste.
Neskutočné.
Chcem vám len ukázať...
KAMEROVÝ DENNÍK
...aké podmienky dnes ráno panujú.
Môžete vidieť námrazu,
takže odchod trochu odložíme.
Je asi 7.00 hodín.
Asi to posunieme na 8.00 či 9.00.
Nezaškodilo by nájsť nejakú kávu.
Úžasný spôsob, ako zakončiť perfektný výlet.
KAMEROVÝ DENNÍK
Vlastne som aj smutný.
Toto je nával smútku.
Dnes ma trochu dojalo, že končíme.
Predstava, že je po všetkom,
je smutná.
Mrzí ma, že sa to končí.
Jazdiť s tebou je super, Charley.
Bolo to skvelé. Skvelé.
Keď si na motorke, si v tom,
si s ňou akoby prepojený, cítiš, že si jej časťou
a že tvoj vzťah s prírodou je oveľa intenzívnejší.
Na motorke prechádzaš rôznymi, aj odľahlými miestami,
malými mestečkami či dedinkami.
Automaticky pútaš pozornosť ľudí.
Si v ich teritóriu.
Ľudia ťa neraz ľutujú,
lebo si buď mokrý, alebo celý od prachu.
A keďže si prišiel motorkou, patríš tam o to viac.
Že si nevypadol len tak z lietadla.
Akýmsi zvláštnym spôsobom tam patríš viac.
Je to viac tvoje.
Kam sa pozrieš, všade vidíš kamaráta kaktusa.
Mám ich rád. Sú to naši bratia v zbroji.
Ľahké dni si nepamätáš.
Vôbec... Všetko splynie dohromady.
Celý život si budeš pamätať len tie komplikácie.
Je to náročné, užiješ si kopec strastiplných vecí.
Lenže bez nich by ten zážitok asi nebol taký úžasný.
Úvahy, že je to nebezpečné alebo riskantné, si nepripúšťam...
Idem do toho s nadšením.
Na zlé nemyslím.
Jazda na motorke je nebezpečná sama osebe.
Som s tým vysporiadaný. Nevadí mi to.
Neprestanem preto jazdiť.
Milujem to, je to súčasť môjho života.
Počas jazdy Južnou a Strednou Amerikou a Mexikom
sme stretávali priateľských a ochotných ľudí, ktorých zaujímalo, čo robíme.
V Bolívii som kvôli cestám bál o Charleyho.
Uvedomoval som si, aké zraniteľné sú jeho nohy.
Keď sa zotavujete, automaticky sa viac chránite.
Človek sa občas musí vyštverať na Machu Picchu
a zdolať všetky tie schody,
aby si uvedomil, že má na viac, ako si myslel.
Vitajte v Kalifornii
Aké nádherné miesto
Áno.
V Palm Springs nás čakajú rodinné stretnutia,
do L.A. teda môžeme cestovať v konvoji.
Och, láska!
- Daj si dole helmu. - Zlatko!
Ahoj, drahá.
- Ahoj, zlatko. - Ahoj.
Moje zlato. Moja najdrahšia, najmilšia.
Sme tu!
Posledný deň cesty.
Dávame do poriadku motorky a všetky veci.
Bola sranda ráno baliť s tým, že je to posledný deň.
Posledné tri mesiace sme
len ukladali do čiernych cestovných vakov a všetko upevňovali.
Hodili sme to dozadu a...
Stále myslím na to, že zajtra to už robiť nemusím.
Dnešok bude taký organizovaný.
Máme stretnutie s motorkármi.
S ľuďmi, ktorí k nám boli počas celej cesty úžasní.
S našimi famóznymi partnermi.
Ideme tam, a potom ešte 30 kilometorv do centra Los Angeles.
A to bude... definitívny koniec.
Ako, braček?
Len vďaka nemu to bolo možné.
- RJ! Vitaj. - Ako? Rád ťa vidím.
RIADITEĽ A ZAKLADATEĽ RIVIANU
- Ako sa máš? - Ježiš. Som taký šťastný, že si tu.
- Úžasné. - Sú to prototypy,
počkaj až dostaneš... Má dvakrát taký výkon.
- Bol to pre ne drsný test. - Áno.
Každé ráno si pýtali viac.
- „Viac nám nedáte?" - Dali ste?
Motorky neboli dobré, ale skvelé. Dokonalé. Neskutočné.
Lepšie, ako sme čakali.
Tie fúzy si nemal od začiatku, že?
- Nie... - Kvôli Mexiku.
Vraveli, aby som zapadol... Tak som sa posnažil.
Keby ho uniesli, tváril by sa, že je domáci.
- „Ja s nimi nič nemám." - „Uneste Angličanov."
- Zlato, ako sa máš? - Ahoj.
Tá obria helma ti sadne.
Ty ksichtík. Strašne je v nej zlatá.
Fajn, ideme.
Potom Charley tlak znásobil, keď do auta
posadil svoju najmladšiu a druhú najobľúbenejšiu dcéru.
KINVARA CHARLEYHO DCÉRA
- Ahoj, kráska! - Ahoj, oci!
Ahoj, láska.
Bože, oci, nerob!
Správaj sa slušne.
Neuveriteľné.
Mňa do toho nič, Charley, ale teraz už nespadni, prosím ťa.
To v aute je RJ alebo snívam? Štipni ma.
Mne sa asi sníva.
Aha, zabrali sme celú cestu.
Charleyho proste milujem a som šťastný, že sme dali tretiu cestu.
Vždy sme o nej snívali.
Že keď budeme trochu starší a múdrejší.
Nie som si istý. Ale starší sme!
ARGENTÍNA
ČILE
BOLÍVIA
PERU
EKVÁDOR
KOLUMBIA
PANAMA
KOSTARIKA
NIKARAGUA
HONDURAS
GUATEMALA
MEXIKO
Je neuveriteľné, aký kus sveta sme prešli.
Naozaj mi to zmenilo život.
Ďakujem za spomienky. Za tieto cesty.
Za to, že mi zmenili život.
Snívam o ďalších cestách
a motorky a cesty ma doslova fascinujú...
Ale už na svojej motorke.
Som tým doslova posadnutý.
Viete, občas si tak vravím: „Mohol by som...
Mohol, chápete."
Viete, všetko sa dá.
Proste by som nasadol na motorku a hotovo.
To ma v živote neomrzí.
Boli ste skvelí, všetci!
Páni, pozri.
Zvládol to!
Si frajer, kamoš!
- Ste skvelí! - Nemám slov.
Zvládli ste to.
Máte to za sebou. Ste živí. V poriadku. Je to super.
Veľká vďaka.
21 000 kilometrov.
A dorazili sme celí.
Odľahlo mi. Som nesmierne šťastný.
Teraz cítim, že je naozaj koniec.
Dôjde mi to až o týždeň. Poviem si:
„Už nie sme na ceste.
Je čas naplánovať novú cestu."
Preklad titulkov: Ladislav Jakab