NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Елізо, усе добре?
Мене вже двічі знудило.
Ти повинна щось поїсти, солоденька.
Операція завтра о другій.
Лікар просив, щоб ти гарно почувалася.
Стривай, завтра?
А що? Хочеш чекати?
Ні.
Ти тільки влаштувалася.
Тобі зараз не можна мати дитину.
Я знаю.
Це найкращий варіант.
Не сумуй. Скоро оновимо свої гардероби. Добре?
Га?
Елізо?
Домовилися?
Я люблю тебе, мила.
Дуже сильно.
І я тебе, мамо.
До вечора.
Цілую.
СПІЛЬНІ ПОЇЗДКИ ПРИВІТ, ЕЛІЗО, ПРИЄДНУЙСЯ ДО ДРУЗІВ
ФАБРІЦІО МАРК СОФІЯ РІККАРДО
Один, два, три… Знімаємо.
Вітаю всіх друзів Фабріціо, ви дивитеся нове відео.
Невеличка вікторина.
Куди ми їдемо, якщо я співаю цю пісню?
Небо стає все блакитнішим…
Правильно. Ми їдемо в мою Калабрію, і сьогодні з нами…
Скажи ім'я та куди їдеш, я виріжу цю частину.
Сторінка називається «Друзі Фабріціо»?
-Сестричка придумала. -Ясно.
Привіт, я Софія, їду на весілля…
Привіт. Я Марк, і ми їдемо на «marriaggio».
Ваше весілля?
-Ні. -Ні, ще ні.
Можете не говорити одночасно? Бо так я не зможу повирізати.
Ріккардо, лікар.
Можеш сказати ще щось? Наприклад, куди ти їдеш.
Я їду провідати сім'ю, але годі з мене.
Пробач, але твоя кінцівка неймовірна.
Ти дуже фотогенічний, тобі слід бути актором.
-Привіт. -Вітаю.
Не хвилюйся, це для його інстаграму абощо.
-Це блог про подорожі. -Блог.
Що робити?
Можеш сказати ім'я й куди їдеш.
Я Еліза, їду до батьків у відпустку.
Привіт, Елізо.
Народ, можете трохи підіграти?
Мені треба, щоб глядачам подобалося.
Ні?
Можете хоч попрощатися й помахати рукою?
Поїхали.
Нашим друзям ще треба розігрітися. Отже, зараз 16:37, і ми…
-Затрималися на десять хвилин. -Затрималися, каже лікар.
Бувайте, друзі Фабріціо. Не забувайте:
«Ми будемо друзями до кінця».
Знято. Зберегти!
Хто був богом часу?
Зевс.
Ні, часу. Хронос.
БОГ ЧАСУ? ХРОНОС – ГІПН – ТОР
Який самець живе всередині самки, щоб розмножуватися?
Я знаю.
Морський диявол.
Боже, це мене заводить.
Господи.
-Пити хочете? -Пити? Так.
Позаду. В холодильнику.
Крутяк, чуваче.
Зараз час пива.
Ти отримаєш п'ять зірочок.
-Інша назва пшениці? -Зерно.
Що їв клоун з «Воно»? Дітей.
Страх.
Як ти кажеш?
Діти — інструмент. Пеннівайз живився їхнім страхом.
Елізо, воно смачне.
-Не треба, дякую. -Життя лише одне.
Я не буду.
Будеш старою решту життя.
-Насолоджуйся зараз. -Марку, годі.
Лише ковтни. Стань частиною племені.
Будьмо.
Апостол, який зрадив Ісуса?
…кажуть, що це найкрасивіші півтора кілометри Італії.
-Ти говорила мені про хлопця. -Так.
МАМА З ДОНЬКОЮ ЗНИКЛИ В ТІНІ НДРАНҐЕТИ
-Так! -Так!
Ось так, так.
-Про що пишуть? -Ну…
У цій місцині є мафія.
Мафія ось тут.
-То більше за одного? -Так.
Як паста!
Тренетте, тальятеле, фузіллі. Я люблю фузіллі.
Дідько. Подивіться. Хто її стиліст?
-Схожа на місячки. -Марку, годі.
Пробачте. Вона схожа на лазанью.
Ні, це мер. Вона крута.
Забрала половину міста з вулиці.
Елізо, вона схожа на лазанью?
Усе добре?
З нею щось не так.
Її захитало.
Не впевнена, що захитало.
Чому не відповідаєш?
Візьми слухавку, прошу.
Треба поговорити та знайти рішення для нас і доньки.
То була клята миттєвість. Це не повториться.
Будь розсудливою.
Ми дорослі. Чуєш?
-Бувай. -Гей.
Якого дідька? Ні.
Зупинися. Що ти твориш?
Любий, геть звідси.
Поки ми доїдемо на весілля, в них з'являться онуки.
-Марку. -Послухайте.
Це не мій фургон, а мамин.
Якщо щось станеться, вона мені голову відірве.
-Що ти робиш? -Моя черга.
-Ти п'яний. -Я кермую краще, коли вип'ю.
-Йолоп. -Так, скажи йому.
Можеш сам кермувати, якщо тобі ніяково, я не проти.
Я не брав права.
Проблему вирішено.
Поцілуй мене в дупу. Проблему не вирішено, ясно? Що за…
Ти звідси?
-Ти тут живеш? -Так.
Але я живу в Римі.
Учуся. В школі кіно.
То знімай фільми. Годі цієї маячні в інстаграмі.
В Італії з цим складно.
-Усе добре? Як це сталося? -Що?
-Так. Що сталося? -Ну…
Один йолоп якось узяв мою голову
і заїхав нею тричі в стіну.
Дідько.
Я теж. Я був…
-«Stronzo»? -Йолопом.
У школі.
А тоді я зробив декому боляче.
Підлітки гадають, що бути жорстоким — круто.
Як у якомусь поганому кіно.
Так.
За хороші фільми.
-Так. -Будьмо.
Марку!
Дідько!
Чорт!
-Ні! -Покладемо його на диван.
Стривайте!
-Треба накласти шину. -У мене є намет.
-Штирі згодяться? -Мабуть.
-Штирі, кілки, що-небудь. -Добре.
Заспокойся, ти робиш лише гірше.
Повільніше!
Трохи болітиме.
-Дідько! -Ось і я.
-Тримай штирі. Ось так. -Добре.
-Пробач. -Я тут.
-Мені шкода. -Усе гаразд.
Добре. Ми майже закінчили.
Майже все.
Йой!
Готово.
Елізо, викликай допомогу.
-Ай. -Усе добре. Все буде гаразд.
З тобою все буде добре.
Не працює.
Номер не працює.
Фабріціо.
Дідько, Фабріціо, дзвони.
-Я дзвонив, не працює. -Що? Це ж служба!
Хочеш спробувати?
Звісно, я спробую.
Нічого.
І мій не працює.
Нам потрібна допомога. Пошукайте на дорозі.
Дороги немає.
-Ніхто нічого не бачив? -Я знепритомнів.
Я теж.
-Як ми тут опинилися? -Спитай Марка.
Що? Він відтягнув фургон сюди?
Можливо. Може, спитаєш його?
Народ.
Тут хтось є?
Ми потрапили в аварію.
Агов?
Нікого немає. Ходімо.
-Давайте зайдемо. -А власник?
Що? Вломимося? Ходімо назад до фургона.
Там була коза. Щось таке.
З'явилася посеред дороги.
Я намагався об'їхати її,
але Фабріціо забрав кермо, тож я не міг…
Тепер це я винний.
Якби ти не забрав кермо, ми б не з'їхали з дороги.
Він засинав, якби я не крутнув кермом, ми б в'їхали в неї.
Що він говорить?
Що ти спав.
Що? Маячня!
Можливо, на якусь секунду, але ми…
Ми б не врізалися в дерево, якби К'яра Ферраньї не запанікувала.
-Припиніть. -Він придурок.
Марку. Дерево, в яке ми врізалися.
-Як далеко воно від дороги? -Не знаю.
Може, кілька метрів.
Дороги взагалі не видно.
Ми посеред лісу.
Це неможливо.
Неможливо?
Подивися на дерева.
Тисячі дерев, ми їх проїхали.
Може, ми впали з неба на цю галявину?
Ось це я називаю неможливим.
-Куди ти? -Шукати дорогу.
-Я з тобою. -Не треба.
В іншу сторону.
-Яка різниця. -Ні, подивися на сонце.
Нам треба на південь.
Он південь.
Ти був скаутом?
Ні, але виріс у схожих місцях.
Повертайся до інших.
МАМО Я НЕ ЗНАЮ, ДЕ МИ
Я НАЛЯКАНА НАМ ПОТРІБНА ДОПОМОГА
Усе добре?
Дивися, який він бовдур.
Ви довго разом?
Відколи я переїхала в США.
Він теж не американець.
Переїхав туди з Бристоля.
А ти звідки?
З Одеси.
Але жила трохи всюди.
В Італії також.
Я наче колібрі. Знаєш?
Колібрі?
Чим ти займаєшся?
Я на стажуванні в консалтинговій фірмі, закінчила Бокконі.
Овва! І ти так просто про це говориш?
Я переважно працюю з комп'ютером.
У мене компанія, яка створює 3D-прикраси.
Твоя власна компанія?
Ти ж така юна.
Це лише стартап.
Дивися.
Гарно.
Гадаєш, це його провина?
Ні.
У нього все буде добре.
У тебе є дочка?
Пробач, почув розмову.
Як її звати?
Альма.
Дуже шляхетне ім'я. Альма.
Мило. Що воно означає?
Означає не лізь у чужі справи. Ми мали б уже знайти дорогу.
Якось я бачив американський фільм,
де люди опинилися в Чистилищі, але не розуміли цього.
Тож вони наче в пастці.
Приречені робити одне й те саме до скону.
Не знаю.
Вони прокидаються постійно в один день.
Або йдуть донизу й розуміють, що досі на тому ж поверсі.
Софіє.
Якого біса…
Хтось є вдома?
Що це?
Якийсь сатанізм?
ТРИ ЛИЦАРІ ЧЕСТІ
Типу того.
Що це означає?
Що треба негайно забиратися.
Подивися на голови, кров свіжа.
У першого сховані очі,
але він побачить тебе й серед ночі.
Другий нічого не чує, але страх твій відмінно відчує.
Третій вміє лиш мовчати, та як побачиш його — не думай кричати.
Позаду них крилатий кінь стоїть і кличе люту смерть.
Це легенда про Оссо, Матроссо та Карканьоссо.
Бабуся розповідала її мені в дитинстві.
Ці три брати прийшли з іншого світу.
Дуже давно.
Люди вмирали від голоду,
а вони пообіцяли врятувати їх, але за жертву.
Вони вибрали жертву
та приготувалися до ритуалу.
Вони відрізали язик…
вуха…
та очі.
Разом із кров'ю зник і голод.
Не можна отримати щось просто так.
І відтоді зголоднілі
перетворилися…
наче на табун.
Їхній табун.
-Бабуся розказувала тобі дивні речі. -Годі вже цього лайна.
Ті голови в лісі.
-Їх точно було п'ять? -П'ять.
Хтось хоче налякати нас.
Давайте переночуємо в фургоні, а завтра поїдемо.
А Марк?
Зараз його не можна перевозити. Знайдемо допомогу й повернемося за ним.
Звичайно.
Софіє.
Нічого.
Як мій любий?
Через мене всі по вуха в лайні.
Відпочивай. Завтра важливий день.
Фіфі,
що ти робиш поруч із таким невдахою?
Чому ти смієшся?
Та просто.
Узагалі нічого такого.
Ми врізалися в дерево в кількох метрах від дороги.
Тоді прокинулися навпроти будинку Сема Реймі.
Побачили відрізані голови
й фотографії навіжених фермерів.
Ми ізольовані.
Наші телефони не працюють.
Чому ніхто не скаже це?
Це класична історія жахів.
Спи.
-Куди ти? -Прутень хоче подзюрчати.
Йому вкрай необхідна дівчина.
МАМА
Ось так!
А це? Покажи мамі, яка краса.
Поцілуєш?
Ти така мила! Поцілуй мене. Мамо, подивися, як вона цілує татка.
Що це?
Стривай, куди ти?
Залишайся з Марком.
Залишайся тут.
Будь обережною.
Виходь. У лісі щось є. Треба йти туди.
Якого д…
-Що сталося? Гей. -Ходи.
-Фабрі, що відбувається? -Іди нагору.
-Скажи вже, якого дідька? -Уперед!
Що це?
Вони відрізали її язик.
Що вони з тобою зробили?
Гадаю, нам краще не втручатися.
-Він має рацію. -Ходімо.
Допоможете мені?
Ні. Нам треба йти.
Там маленька дівчинка.
-Це жахлива ідея. -Залишимо її.
Софіє, дідько, залиш її! Ходімо!
Не хвилюйся. Я тобі допоможу.
Вимкни ліхтарик.
Марку!
-Замовкни! -Іди до дупи! Марку!
-Замовкни! Закрий дверцята. -Прошу, в них гвинтівка.
Тихо. Стулися.
Чого ви хочете?
Що ви робите?
Прошу, не треба! Що ви робите?
Ні! Що ви робите?
Господи. Чого ви хочете?
Треба йти. Рухаємося.
-Чекайте. -Чого чекати?
Не можна залишати її тут.
Посунься.
Ну ж бо.
Ти відповідаєш за неї. Ходімо.
Елізо.
Ми не перші.
-Що ти робиш? -Може, я знайду щось поїсти.
Або це.
А ви всі?
Чому ви просто стоїте тут?
Купка нездар.
Дві маленькі дівчинки. Дурень.
Ти пропащий.
Що ти сказала?
Я пропащий?
Якщо ти це говориш, мабуть, так і є.
-Ти ж експерт. -То кажи.
Скажи вголос.
І скажу. Мені не важко.
-Ми тут через Марка. -Чому ти так кажеш?
-Трохи поваги, лікарю. -Поваги?
За що? Бо він помер?
Ми сьогодні зробимо те саме!
Ти залишив його помирати, ти покинув його.
Не дав мені допомогти.
Ти за кого нас маєш? За Черепашок-ніндзя?
Це просто фермери.
Хворі люди.
Не хочу померти через те, що якийсь п'яний завіз нас у лайно.
Замовкнеш?
То нещасний випадок.
Я лікар.
Я лікую людей.
Я не рятую їх.
Та невже?
Можна дещо спитати, Ріккардо?
Який лікар економить на машині?
Я чула, що лікарі літають, їздять потягами, орендують машини.
То що ти за лікар?
Як це стосується цього лайна?
-Годі сваритися, ну ж бо. -Замовкни!
Ти не дуже й намагалася врятувати його.
Чому не вкусила мою руку?
Не заїхала між ніг?
Ти не занадто намагалася врятувати кохання свого життя.
Могла б більше старатися.
Можна подивитися?
Він твій?
Кіара.
Гарне ім'я.
Ти знаєш, як вибратися з лісу?
ЦЕ НЕ ЛІС
Що ти маєш на увазі?
Нам треба йти.
Ви знущаєтеся?
Де клятий фургон?
Вони забрали фургон!
Я був упевнений, що ми йдемо правильно, на південь.
-Не розумію, чому ми тут. -Невже? Ти був упевнений?
-Упевнений? -Стривай.
Чому ми зробили коло?
-Я не знаю… -Не знаєш?
-Ми йшли… -Не знаєш?
Я так само хочу врятувати себе, як ти себе. Я не розумію.
Ми йшли на південь.
Дідько.
Усе гаразд.
Можливо, я… в комі.
Мабуть, це просто жахіття.
А ви всі не існуєте.
Повір, наразі я теж хотів би не існувати.
Принаймні вони забули це.
Учора вони прийшли, коли стемніло.
Я не хочу йти всередину, але ззовні гірше.
Він має рацію.
А якщо вони прийдуть?
Якщо вони повернуться, ми все спалимо. Ліс і клятий будинок.
Ні, дякую, я на сторожі.
Дисциплінарне покарання.
Я припустився… помилки і…
пацієнт помер.
Я жив роботою.
Я все втратив.
І тоді все закрутилося.
Я вдома з дружиною.
Одне неправильне слово в неправильний час і…
Вона не дозволяє мені бачити дочку.
І не дивно.
Я повертаюся додому до мами.
Вона думає, що мені 15. Каже: «Їдь додому».
Їдь додому.
Ось такий я лікар.
Якось я жив у наметі,
і там був хлопець із півночі, який казав:
«Ти з півдня, значить, ти член мафії».
Я сказав,
що не всі, хто живе на півдні, члени мафії.
Але він наполягав.
Я казав: «Ні».
«Ти з півдня, значить, ти член мафії».
Я намагався пояснити йому,
що є мешканці півдня, які не їдять піцу,
а є такі, які не належать до мафії.
Але наступного дня він знову сказав: «Ні, ти з півдня,
ти член мафії».
Тож мені довелося його вбити.
Якось я сказала батькам, що хочу кинути коледж.
Займатися чимось іншим.
Мама посадила мене в машину й повезла до моря.
До прекрасної вілли з басейном.
Вона сказала:
«Подивися».
Сказала, щоб я розглядала краще.
«Цей дім міг бути нашим, якби ми не заплатили за твоє навчання».
Через два дні я повернулася до занять.
Я роблю це для Марка.
А ти — для дитинки.
Ти знала?
Сонечко, усі це зрозуміли.
Її дні були зліченні ще до того, як це все сталося.
Невже?
Так краще.
Ти так не гадаєш?
Звідки мені знати?
Візьми.
Неправда, що воно гарненьке.
Але це моє перше.
Я закінчила його і зрозуміла, що можу робити сама.
Не плач.
Не дивися.
Прошу, не дивися.
Ми навіть не помітили.
Це якась маячня.
Мені шкода.
Можна я тебе обійму?
Ми не прокинулися.
Що в ньому було?
Ти про що?
Ти ж не пив.
Чому ти не пив?
Ти з'їхала з глузду?
Прошу, я більше не витримую.
Залишилися лише ми.
Я наляканий, Елізо.
Я боюся.
Фабріціо, ти чуєш мене?
Відведи її до оленя.
Якщо ти чуєш нас, відведи дівчину до оленя.
Хто ти?
Я Фабріціо. Це я.
Хто говорить?
-Ніхто. -Не підходь!
Фабріціо, ти мене чуєш?
Я Фабріціо. Це я.
Жалюгідний, дурний… Як ви ще мене називаєте?
Віддай це мені.
Дай мені.
Фабріціо?
Я сказав віддати, щоб тебе!
Ні.
Ні!
Ти стерво, клята шльондра!
Довбана повія! Ти все зіпсувала.
Усе! Ти все зіпсувала!
Клята шльондра!
Забирайте її.
Допоможіть! Хто-небудь!
Тату, скажи мені дещо.
Коли дідусю було сумно, він казав:
«Більше немає поваги!». Тату, що таке повага?
Сину мій, повага це чеснота,
Що живе в серці чоловіків із Калабрії.
Вона більше не існує,
Повага зійшла нанівець, як і честь.
Коли твій дід говорив до дітей своїх Про минуле й юність,
Це розбивало йому серце.
Бо він згадував те, що вже не існує…
Допоможіть.
Прошу.
Тату.
Про яких трьох лицарів говорив дідусь?
Три мудрі лицарі були
Трьома святими зі священних кіл…
Вони дали нам почесні закони.
Ми всі віддані їм…
За трьох лицарів честі.
Наших святих покровителів: Оссо, Матроссо та Карканьоссо.
Насолоджуйтеся їжею.
Годі!
Бачиш?
Вони щасливі.
Бо я наглядаю за ними.
Я мама для них усіх.
Я ваша мама, так?
Вони не злі.
Вони глузують із тебе.
Але вони знають, що ти тут найцінніша.
Якщо ти не помреш,
як я зможу піклуватися про них?
Ти така гарна.
Така вродлива дівчина.
Мені шкода.
Але мафія вже не та, що раніше.
Усім треба пристосовуватися.
ТРИ ЛИЦАРІ В НАМЕТАХ
Допоможіть.
Їжте, поки не захололо.
Допоможіть.
Допоможіть мені!
Прошу!
Допоможіть!
Посміхнися, матусю.
Ти все знімав.
Ось.
Маю бути відвертим.
Іноді ви все псуєте,
але коли ви нарешті розумієте…
Цей момент найкращий, щоб йому.
Де Кіара?
Що ти з нею зробиш?
Ніяких спойлерів, люба.
Ось чим ти займаєшся?
Знімаєш відео, як вмирають люди?
Це фільми жахів.
Чого розреготалася?
То я помру в фальшивому фільмі якогось невдахи?
Де поганців звати Оссо…
Матроссо і…
Карадоссо!
Карканьоссо. Легко запам'ятати.
Вони заснували мафію,
а я перетворив їх на нових Фредді, Джейсона та Шкіряне обличчя. Я геній.
У Штатах мені вже замовили б сіквел.
Твоє кіно — лайно.
Це плагіат з інших фільмів.
Подібні тобі завжди критикують.
В Італії є лише паскудні комедії та гівняні фільмі на Ютубі.
Тут ніхто не хоче боятися.
Ходять у кінотеатри та кажуть: «Гидота!
Допоможіть. Як страшно…»
А тоді вмикаєш телевізор і бачиш лише смерть. Цілий день.
Бо ви це любите.
Студентка, яка зарізала свою сусідку, ось це вам подобається.
Мати, яка задушила сина… Яка краса.
Чоловік, який зарізав дружину. Це продається краще за кокаїн.
А ти ще й мене питаєш, що ми тут робимо.
Це те, що ви хочете.
Це оригінальний контент, який найбільше шукають.
Це майбутнє.
Не моє.
Побачимо.
Кіаро?
Стерва!
Клята стерва!
Клянуся. Я вб'ю її двічі.
Хочу двічі вбити ту кляту задираку.
-Але вона ошукала тебе. -Кістлява стерва.
Стривай. У мене є ідея.
-Справді? -Так.
Так. Знімаємо гарний кадр чоловіка в масці, чуєш?
Затримаємося довше на жертвоприношенні тих двох.
Гаразд? І знято.
І ось вона, лежить у будинку.
Я тримаю її в руках і кажу свої чудові слова:
«Елізо, я наляканий.
Мені страшно, Елізо».
Нічого не вийде.
Як ти вирубиш її? Якщо вдариш її ще раз, вона помре.
-Пивом. -Не вийде.
Ти лише це й торочиш: «Не вийде».
Мама казала, що клієнт хоче, щоб вона була при свідомості.
До біса маму!
-Говори тихіше. -До біса все! Я не говоритиму тихіше!
Дивися, що мені довелося пережити…
щоб пригнати фургон, бо той англієць хотів кермувати!
Ти все зіпсував. Аварія була через тебе.
-І ще Еліза! -Мені начхати.
Вона зрозуміла лише те, що в пиві щось було!
Я жалілася?
Я була замотана, спітніла й не могла говорити.
-Ти нездара! -Я вирізав твій язик!
Я режисер.
Піду до мами, хай надере тобі дупу, бо ти ні на що не здатен.
-Я митець у цій… -Говори тихіше!
-У цій сім'ї. -Замовкни!
Ти некомпетентний.
Ліліпутка.
Два дні з цією штукою в роті.
-Наступного разу буду поганою. -Мама не тямить у жахіттях.
Вона бос.
Якщо вона хоче, щоб дівчина вмирала свідома, так і буде.
Вийде маячня. Як замерзлий Леонардо Ді Капріо.
Якого біса він не виліз на двері?
Згодна, місце ще було.
Будемо готові за 15 хвилин. Приведи дівчину в дім.
Ось так, чула?
І що тепер? Що мені тепер робити? Скажеш, га?
Я не знаю.
Не пий, бо доведеться відливати на майданчику.
Я досвідом ділюся.
Дідько.
Дівчина втекла!
Гаразд.
То ти мене вб'єш, а далі що?
Що далі робитимеш?
Вони вже чекають на тебе в будинку.
Розріжуть тебе на шматки й згодують свиням.
Ясно тобі? Згодують тебе свиням.
Ну ж бо.
Опусти гвинтівку.
Давай придумаємо якесь рішення.
Я тобі потрібен, якщо хочеш жити.
-Одна ти не зможеш. -Ти забагато патякаєш.
Прошу, не роби цього.
Я боюся.
Не хвилюйся, це лише кіно.
Стерва.
Ти стерва. Ти заслуговуєш померти на…
Ось ваша кінцівка.
ВІЙСЬКОВА ЗОНА — НЕ ЗАХОДИТИ ОЗБРОЄНИЙ НАГЛЯД
МАМА ОПЕРАЦІЯ ЗА КІЛЬКА ГОДИН
ЩО З ТЕЛЕФОНОМ? ЯКЩО ЦЕ РОЗІГРАШ, ТОБІ ЦЕ НЕ ЗІЙДЕ З РУК
Є КОМЕНТАРІ ДО КІНО?
ТРИВАЛО 2 ХВИЛИНИ, НУДОТА
МЕНІ СПОДОБАЛОСЯ
ЕЛІЗА МАЛА ЗДОХНУТИ
ЗДЕРТО З ІНШИХ ФІЛЬМІВ
ЛЕГЕНДА СПРАВЖНЯ!
ОССО, МАТРОССО ТА КАРКАНЬОССО?
АГА, ЗАҐУҐЛИ
МИ, ІТАЛІЙЦІ, РОБИМО ПОГАНІ ФІЛЬМИ ЖАХІВ
БІЛЬШЕ КРОВІ ЧИ ВІДМІНЮ ЧЛЕНСТВО
ВОНИ ХОЧ ЗРОЗУМІЛІ?
РЕЖИСЕР ІТАЛІЄЦЬ, ПІДТРИМАЙТЕ ЙОГО
НІ, КІТТІ
ДЯКУЮ ЗА ДУПУ БЛОНДИНКИ
ТАК, ЗАРАЗ ПОДИВЛЮСЯ
РОЗКАЖЕШ
КРОВФЛІКС ВВЕДІТЬ ПАРОЛЬ ДЛЯ ВХОДУ В ПРОФІЛЬ
КРОВФЛІКС
КЛАСИЧНА ІСТОРІЯ ЖАХІВ ДИВИТИСЯ — ДОДАТКОВА ІНФОРМАЦІЯ
КЛАСИЧНА ІСТОРІЯ ЖАХІВ ДИВИТИСЯ
КРОВФЛІКС ПРЕДСТАВЛЯЄ
-Привіт, Елізо. -Привіт.
Народ, можете трохи підіграти?
Мені треба, щоб глядачам подобалося.
Ні?
Можете хоч попрощатися й помахати рукою?
Ти стерво. Ти заслуговуєш померти на…
Татку, усе готово. Ти йдеш їсти?
Уже йду, солоденька.
Переклад субтитрів: Тетяна Лаховська