Hei. Beklager.
Koffeinfri, havremelk, flat white. Takk.
Ungen din er veldig søt.
Takk.
Og en av dem, takk.
-Ja. -Takk.
Hvor er hun?
Hva? Nei. Du kan si hvor hun er.
Gjør du dette med vilje? For jeg vet ærlig talt ikke.
Unnskyld?
Vi skal gå på scenen om 45 minutter for illusjonist-auditionen,
og hun tar ikke telefonen.
Hun har nettopp tatt en baby fra leiligheten min.
Hun har blitt sprø.
Hva forventer du?
Du dukker plutselig opp med en eldre kjæreste,
dingler en baby foran henne, og så forsvinner du uten noen forklaring.
Og så skal jeg på et vis klare å fremføre assistentens hevntriks
uten en jævla assistent.
Hun dropper auditionen.
Kanskje fordi hun endelig skjønte
at du bare utnytter henne for å få betalt.
Lykke til med å få produsenten til å bruke den glitrende kameltåen din på en plakat.
-Ja. Faen ta deg! -Faen ta deg!
Faen ta deg!
Svar, Bobbi.
Hvor er du?
Hva driver du med? Ring meg tilbake nå!
Dratt til mamma.
Humle, kjærlighet, hjerte, regnbue, stjerneskudd, Bobbi!
Velkommen til Jupiter House!
Vi skal ha det så gøy.
Vil du se favorittstedet mitt?
Jeg vet akkurat hva Bobbi driver med.
Vi går inn, henter ungen og drar.
Jeg sier ikke et eneste ord til henne.
Når så du mora di sist?
Bestemors begravelse, for rundt 15 år siden.
Hun ville lede en takknemlighetssirkel. Jeg sa at hun er en narsissist.
Hun bor i et sprøtt bofellesskap.
Hele stedet stinker av gjørmesjampo og høneskitt.
Ok.
Kan du se opp?
Jeg sverger, jeg skal faen meg drepe henne.
Hva om han prøver å skade henne?
Du burde ha drept ham da du hadde sjansen.
Hun prøver å sende deg en melding.
Hva slags melding?
Faen. Jeg vet hvor de er.
Bobbi!
Beklager. Fikk det i vrangstrupen.
Hva faen tenkte du på?
Du sa at jeg kunne hjelpe.
Du virket litt stresset.
Og du trodde løsningen var å komme hit?
Jeg trodde det kunne være bra for deg.
Og mamma har ikke møtt ham ennå.
Dette er det siste stedet jeg trenger å være.
Natasha, ro ned.
Natasha, ikke røm fra meg.
Jeg er bekymret for deg.
Jeg vil bare vite at du har det bra.
-Går det bra? -Ja.
Nei, det gjør det ikke.
Du er livredd.
Noe er veldig galt. Bare snakk med meg.
Det er ikke mitt barn.
Han falt ned fra en klippe.
Jeg tok ham imot.
Og nå blir jeg ikke kvitt ham.
Det er farlig, Bob, og om du prøver å ta ham,
dreper han deg.
Jeg hadde glemt hvor slem du er.
Har søsteren din det bra?
Hun har det flott.
Hun kan bli her og leke lykkelig familie med moren min.
Vi drar.
Herregud.
Han prøver å holde oss her.
Hvorfor det?
Noen kommer og ser på bilen.
Kan ta en stund.
Du og vennen din kan vente i huset om dere vil.
Jeg vet du ikke kom for å treffe meg.
Jeg skal gjøre mitt beste for å ikke gå i veien.
Bobbi fortalte meg om denne.
Du var akkurat sånn. Fikk aldri til å roe deg ned.
Jeg skal re opp for deg i tilfelle du må bli.
Er det en innsjø her?
-Ja. -Bra.
Vi gjør det der.
Hvorfor gjør du dette?
Jeg prøver å redde livet ditt.
Nei.
Fortell meg hvem du er for ham.
Fortell meg hvorfor noen bor i en bil i 50 år
og spiser eplepai.
For akkurat nå ser jeg bare en sprø, gammel dame
som ber meg kaste en baby ut i en innsjø.
Og jeg liker det ærlig talt ikke.
Ingenting?
Greit. Faen ta dette.
Hva enn planen din er, fungerer den ikke.
Hvor skal du, dumme jente?
Ikke gå. Vi er så nær.
Vil du ikke fortelle meg hva faen det er som skjer,
finner jeg ut av det selv.
Du er død på denne tiden i morgen.
Jeg følger en annen dum jente.
Dumme jente!
Hva vil du? Er du sulten?
Fanken så tung du er.
Hva vil du?
Kanskje du kan være litt grei.
Ordne litt mat, holde hodet lavt, så finner vi en vei ut.
Greit?
Hei, mamma.
Honey sier at sideren er klar til i kveld, om du vil smake?
Søte Bobbi!
Jeg er så glad for at de er her.
Og jeg er glad for at du er her også.
Du har blitt tante.
Og jeg har blitt eldre.
Det er vel en velsignelse, uansett omstendigheter?
Kan du pumpe opp sengen din?
Dette er min seng.
-Å, Bobbi. -Ja.
-Vi sees til middag. -Ja.
Kom igjen.
Han gråter fordi du er trett.
Du må sove.
Han må bare gråte fra seg.
Hallo.
Jeg heter Honey.
Og du må være Natasha.
Og dette må være den skjønne ungen din.
Herregud, du kom mens vi er midt i et salig kaos.
De er herlige i den alderen, ikke sant?
Praktiserer du hudkontakt?
Hva?
Du legger dem her på brystet til hjertene deres slår i takt.
Den kroppslige forbindelsen mellom mor og barn er ganske utrolig.
Akkurat.
-Blir du til solvervet i kveld? -Dessverre ikke.
Du må.
-Honey! -Bobbi, vis oss en tryllekunst.
Om vi er snille med Bobbi, viser hun oss kanskje en tryllekunst.
Så er det alle mann på dekk til bålet.
Greit.
Hva har jeg her?
Sjokolademynter!
Nå må alle konsentrere seg veldig hardt
om å få myntene opp i den bollen.
-Greit. -Greit?
Tre, to, én.
Hvor ble de av?
Det funket vel ikke.
Om ikke... Sjekk lommene deres.
-Sjokolademynter! -Sjokolademynter!
Greit, alle sammen.
Sjokoladen skal i godteriskapet.
Bobbi ga dem nettopp myntene.
Prosessert sukker gjør at tennene våre blir svarte og faller ut.
Det går bra, Tash.
Hvorfor har ikke du barn?
Er det fordi du er lesbisk?
Vi oppmuntrer barna til å være nysgjerrige og åpne,
og vi svarer med radikal ærlighet.
Partneren min og jeg bestemte
at et biologisk barn ikke var...
Fordi graviditet...
Prosessert sukker gjør ikke tennene svarte.
Jeg spiste godteri hele tiden da jeg var barn. Jeg har flotte tenner.
-På tide å gå til bålet. -Jeg vil ha sjokolademynten min!
Jacob, i Jupiter House
hever vi ikke stemmen i sinne...
-Vi hever den kun i glede. -Kun i glede.
Gå og hjelp de andre.
Ingen flere sjokolademynter, Bobbi.
Du kan ikke hjelpe for det, kan du vel?
Dette jævla stedet.
Natasha, kan jeg få en sigarett?
Hva?
Jeg kan vise deg Barbaras verksted.
Det er dit hun går når hun har sammenbrudd.
Ingen slipper inn hit.
Kan jeg få en sigarett nå?
Ikke røyk foran noen før du kan inhalere uten å hoste.
Greit?
Alltid bruk disse to fingrene.
Aldri disse to, med mindre du vil se teit ut.
Og om noen ber deg om en sigarett, sier du alltid ja.
Med mindre det er din siste.
Da bommer du halve.
Hva er "bomme"?
Glem det.
Hallo.
Hva vil du?
Du må få babyen til å sove igjen.
Du er den eneste som klarer det.
Typisk Natasha, ikke sant?
Som å prøve å være glad i en musling.
Absolutt.
Hvem er du egentlig?
Jeg vet at du ikke er yogalæreren hennes.
Jeg hjelper henne med babyen.
Du kan si at om hun vil ha min hjelp, kan hun spørre selv.
Hva skjedde med deg?
Det er en eske med babyklærne deres i gjesterommet. Jeg hentet dem til Bobbi.
De er sikkert mer nyttige for deg.
Det kler deg ikke å være kjærlig bestemor.
Det kler ikke deg å være motvillig mor.
Du har ingenting å bevise.
Minst av alle for meg.
Er det verdt det, da?
Bare dra og bo på en eng og lage små leiremennesker?
Si det du.
Har barnet fikset hullet i sjelen din?
Hvorfor kom du hit, Natasha?
Disse er bare dritt, forresten.
Ikke begynn.
Hva vil du?
Hva vil du, for faen?
Hva vil du? Bare si det?
Hva vil du?
Sov litt. Kom igjen.
Han lar meg ikke sove.
La ham gråte.
Kom ned til festmåltidet når du er klar.
Hvorfor tok du meg med hit?
Som dere alle vet, er sommersolvervet
favorittnatten min i året.
Ja!
Det er en feiring av den mørke livmoren vi kommer fra, og skal tilbake til.
Men når det er solverv, anerkjenner vi lyset inni oss,
så vi tydelig kan se hva vi blir bedt om.
Så vi kan være best mulig for hverandre.
-Ja! -Ja!
Dette årets solverv
er spesielt.
Fordi jeg har begge døtrene mine under samme tak.
Og et barnebarn!
La oss tilegne årets solverv...
...til mødre,
og barna som skaper dem.
Til mødre og barna som skaper dem.
Mitt barns mor banner For høyt og for ofte
Mitt barns mor ler For høyt og for lenge
Og uler mot månen Og sover i grøfter
Og hever klønete stemmen I denne sangen
Jeg er min mors ville datter
Den som løper barfot Og forbanner skarpe steiner
Jeg er min mors ville datter...
Det er greit. Alt i orden.
Du prøver å drepe oss!
Jeg visste ikke at det ville skade deg.
Løgner.
Du vet ikke engang hvorfor du gjør dette lenger, gjør du vel?
Gjør du?
Helen...
Hvem faen er Helen?
Du vil ikke si det.
Jeg er ferdig!
Vil du at hun skal vite det?
Nå drar jeg fra dette galehuset!
Natasha Williams.
Lydia McNaish-Wilcox.
Yolanda Rey.
Tanya Anne Curtis.
Ines Moreno.
Alia Waseed.
Jeg ba deg holde deg unna meg,
din gale kjerring!
Rosie Stone.
Kommer du nærmere, sverger jeg...
Han vil vise deg.
Helen!
Tekst: Heidi Rabbevåg