Hej.
Är du hungrig?
Hallå.
-Sömntränar vi? -Ja.
-Hur många tupplurar om dagen? -Tre.
Inte mycket tid för dig själv, va?
Är det nåt mamma är orolig över?
Inget alls.
De här besöken är lika mycket till för dig som för bebisen.
Vi lägger honom på bordet och gör en snabb kontroll.
Du kan väl ta lite te och fem minuter. Varsågod.
Det är bra, tack.
-Bara en rutinkontroll. -Han tycker inte om att nån rör vid honom.
-Bara jag. -Det är löjligt.
Du ger honom anknytningsproblem.
Kära du, du behöver en paus. Lämna honom bara med mig.
Jag säger ju att det inte är en bra idé. Snälla.
Jag tror att mamma är lite trött. Vi ger henne en paus från dig.
Hej.
Herregud. Nån ringer ambulans.
Ring ambulans.
Vad har hänt?
Undan. Backa.
Är hon död?
Jag hittade inte Svengali-kortleken eller länkringarna. Förlåt.
Inga problem.
Jag har funderat...
...på allt.
Min mamma skaffade mig för att hon trodde att jag skulle göra allt bättre.
Jag tror att det är därför jag försöker göra människor glada.
På nåt sätt tror jag att det är mitt jobb, men det är mycket för en person.
-Speciellt för en bebis. -Ja.
Jag har varit väldigt ensam.
-Jag också. -Det är jobbigt.
Att se dig vilja ha nåt så mycket...
...och det är inte mig.
Allt det här har tagit upp mycket till ytan.
Men det finns inte rum för mig.
För din skit finns överallt.
-Ja. -Ja, jag måste gå.
Vi ses, Bob.
Jag vet inte var jag ska börja.
-Prova med din syster. -Va?
Det är tydligt att nåt är på gång,
men du har varit alltför försjunken i ditt eget för att se det.
Natasha behöver inte mig.
Öppna ögonen, Bobbi.
Hej.
Har du sett Natasha? Är allt som det ska?
Natasha? Det är jag.
Jag tror att Natasha har problem.
-Jag vill att du berättar vad som händer. -Hon har redan berättat.
Vad gör han med henne?
Vad är han?
Han ser ut som en bebis.
Men han är gjord av nåt väldigt gammalt.
Han är vår rädsla för att vara oälskade. Han är en bottenlös avgrund av behov.
Jag trodde att jag gjorde honom sån. Men det var världen.
Men vad vet jag?
-Vad ska vi göra? -Hon gjorde sitt val.
Hon är hans nu.
Är det allt?
Är du seriös? Vill du stanna här och ruttna?
Gå ut.
Visst.
Du hade inte behövt skada henne.
Jag skulle inte lämna dig.
Vi går inte ut igen. Jag är ledsen.
Jag är ledsen.
Jag ska inte gå nånstans.
Är du trött? Jag är trött.
Är du trött? Vill du gå och lägga dig?
Vi behöver nog båda vila lite.
Ja?
Somna nu, min älskling. Mamma älskar dig.
Det är bara du och jag, okej?
Mamma älskar dig.
Mamma älskar dig så mycket. Så väldigt mycket.
Mamma är bara din.
Tashy. Jag har godsaker. En härlig stek kommer snart.
Vi vann omröstningen.
Om vi kan få ut Smith kan vi slå dem på deras hemmaplan.
Bebisen sover, pappa.
Den är från delikatessbutiken. De sa att den är väldigt god.
Du har ändrat om lite.
Okej, då börjar vi laga mat.
-Pappa, du måste gå. -Vad?
Vad snackar du om? Det är övningsmatchen.
Vi skulle ju besegra Australien?
Jag är här. Jag ska ingenstans.
Han kommer inte att vara här länge.
-Hallå. Låt mig kramas. -Det är väl matdags?
Ska vi äta middag? Ja.
Här. Vad har vi?
Du ser trött ut.
-Låt mig mata honom. -Jag vet hur han vill ha det.
-Du var precis likadan med Bobbi. -Vad?
Bara du kunde göra rätt. Ingen annan fick hjälpa till.
Det är inte som att det fanns massor av hjälp, eller hur?
Glöm det, pappa. Jag vill inte prata om det.
Hör på. Jag är ledsen.
-Jag visste att du inte var okej. -Sluta.
Men jag visste inte hur jag skulle hjälpa dig.
-Låt mig hjälpa dig nu. -Nej, pappa.
Vad är det som händer?
Jag är här, Bobbi är här. Låt oss hjälpa dig.
-Lämna honom lite. -Nej, pappa.
-Du förstår inte. -Han mår bra.
-Gör du inte? -Pappa? Pappa. Nej, snälla.
Hon behöver en paus. Hon har inte fått nån tid för sig själv.
Så där ja.
Ja, Tashy, du borde lämna honom ensam ett slag.
Han behöver lära sig att du inte alltid kan vara med honom.
Var snäll och lämna mitt huvud.
Snälla, sluta.
-Hej. -Hej.
Jag tog med några saker till bebisen.
Min lägenhet var full av bebisprylar. Du kan lika gärna ta dem.
-Tack, Bob. Jag borde nog... -Jag ville säga förlåt.
-För det som hände vid Jupiter House. -Det är okej.
För att vara ärlig så var jag avundsjuk på att du har ett barn.
Du försökte berätta för mig vad som pågick och jag ville inte lyssna.
Men jag vill hjälpa dig nu. Jag vet att jag kan hjälpa dig med bebisen.
Du behöver inte göra det här själv.
Vad vill du att jag ska göra?
Mamma.
Så snällt av dig att ta med allt det här. Ärligt talat är det mer än tillräckligt.
Tack.
Jag mår bra.
Det gör jag.
-Är pappa här? -Nej.
Det börjar bli sent.
Tack för att du kom. Du borde gå.
Okej.
Det är okej.
-Jösses! -Förlåt!
-Jag hämtar en handduk. -Det är okej.
Pappa? Snälla.
-Vad händer? -Det är jag. Det är okej.
Stanna här. Okej?
Bobbi, har du handduken?
Jag kan inte stoppa honom. Spring.
Natasha. Han kontrollerar henne.
Dags att sova. Blunda.
Sov gott.
Natasha! Natasha...
-Titta på mig. Det är okej. -Vad har jag gjort?
Inte du! Du kan inte strida mot honom!
-Lämna oss! -Natasha...
Lydia hade rätt. Nej, nej...
-Du kan inte hjälpa mig. Ingen kan det. -Nej. Var inte en idiot.
Du är ond. Du är jävligt ond.
Du är en parasit. Du suger folk torra.
Självklart lämnade hon dig. Du är ett monster.
-Pappa. Är du okej? -Mitt huvud.
-Jag har ringt ambulans. -Vad hände?
Vi måste gå.
Ingen tar dig den här gången.
Så.
Natasha!
Gå du. Jag klarar mig.
Natasha!
Jag vet att det inte var du.
Jag vet att det inte är den du är.
Vem är jag då, Bob?
Vet inte vad mitt liv handlar om.
Vad är jag här för?
Ingen vet vad deras liv handlar om.
Ingen vet varför de är här.
När jag trodde att du aldrig skulle prata med mig igen,
blev jag rådvill.
Jag försökte hitta nåt som gjorde mig glad men jag hittade inget.
Du behöver inte veta vad du är här för.
Du är min syster.
Och jag älskar dig.
Låt mig se efter dig den här gången.
-Trodde att han skulle ge mig ett skäl. -Bebisen kan inte ge dig det.
Det kan ingen.
-Kanske. -Han är inte svaret.
Snälla, låt mig bara hjälpa dig. Vi kan lösa det här tillsammans.
-Släpp honom bara. -Natasha!
Jag måste vara säker.
-Sluta försöka rädda alla. -Natasha.
-Var ingen martyr. -Vänta, Natasha!
Vänta!
Jag vill säga hej då till honom.
Jag hoppas att du finner frid.
-Nej! -Herregud!
Natasha!
-Natasha! -Är det över?
Jag tror det.
Natasha!
Du och jag ska umgås ikväll.
För din mamma ska ligga med din pappa.
Du är den värsta mostern någonsin.
-Det värsta? -Den absolut värsta.
-Näst värsta. -Den värsta.
Förlåt.
Det är okej.
Du vet att jag kommer att finnas där för dig.
Ja, jag vet.
Jag är så förstoppad. Ingen sa till mig att jag skulle bli så här förstoppad.
-Ja, den delen är dålig. -Påminn mig om vad det bra är.
-Vart tog den vägen? -Hur är det med Bobbi?
-Dina fickor. -Mina fickor?
Vi jobbar på det.
-Tror du att den finns i mina fickor? -Ja.
Vem ska hjälpa mig att äta upp alla de här?
Jag verkar också ha en del att jobba på. Vem kunde ana det?
Det känns galet att du har en människa där inne.
Kommer jag att ångra mig?
-Ibland, ja. -Jisses. Du skrämmer mig.
Lyssna inte på dem.
Mamma kan inte tänka, för hon är för kåt.
Vad sa du? Är jag bäst? Du är bäst.
Vänta. Du är bäst.
Tror du att jag är bäst? Nej, du är bäst.
Nej. Vad sa du? Nej, jag är bäst? Du är bäst.
Kom igen.
-Okej, din tur. -Gå framåt.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis