Този зъб ми е любим.
Защо го обичам толкова?
Ами...
Първо, не бие на очи.
Не се вижда в ослепителната ми усмивка.
Но се показва, когато искам да уплаша куче.
Ето го тук.
Подава се зад устната ми като булдог.
Не просто реже като предните зъби и дъвче като задните.
Този невероятен зъб прави и двете.
Харесва ми и това, че е малко крив, също като мен.
Според зъболекаря ми е...
Млечен кучешки зъб с две пломби.
Но аз го наричам...
Генерал Зъбашингтон.
Аз само искам, искаш и ти,
искаме ние...
Ще бъда какъвто реша.
Ще бъда свободен.
Не, косата ми няма да е къса.
И дрехите си ще избирам.
Харесва ми да бъда себе си.
Аз не искам, не искаш и ти,
не искаме да ни командват.
ГЕНЕРАЛ ЗЪБАШИНГТОН
ПО РОМАНА НА ЛУИЗ ФИЦХЮ
Мисля си нещо. Зъбите не са кости.
Не е ли интересно? Зъбите не са кости.
Хариет, ще закъснееш за зъболекаря, ако не тръгнем веднага.
Костите се чупят и възстановяват.
А зъбите не могат. Трябва много да ги пазиш.
Каръл, как може!
Драматизираш.
Недей да изхвърляш сватбената ни торта.
Стои във фризера от 12 години. Явно няма да я ядем.
Ядохме на петата ни годишнина.
Да, преди седем години.
Все едно да изхвърлиш брака ни на боклука!
Ол Голи казва, че караниците са здравословни.
И възрастните трябва да изпуснат парата.
Хариет, стига протяга вратле, да вървим.
Браво, Хариет.
Явно добре миеш зъбите след шоколадовите шейкове.
Държа на устната хигиена.
Д-р Хоторн сега ще дойде.
Д-р Хоторн. Да, добре чухте.
Д-Р ХОТОРН
Зъболекарят ми е бащата на Марион Хоторн.
Перфектната Марион с перфектните зъби.
Нямаше отърване от нея.
Но поне и моите зъби бяха перфектни.
Здравейте, д-р Хоторн. Гледайте!
Не бързай да отваряш уста, Хариет.
Трябва да поговорим.
За какво?
На рентгена видях,
че млечният кучешки зъб долу вдясно трябва да се извади.
Кучешкият зъб долу вдясно? Имате предвид генерал Зъбашингтон?
Генерал кой?
Проверете пак. Миех ги, ползвах конец и вода за уста. Бях изпълнителна.
Всъщност невинаги съм била толкова изпълнителна.
На седем години бях глупаво хлапе, безотговорно към зъбите си.
Хариет, време е за сън. Почисти ли зъбите с конец?
Разбира се, Ол Голи.
Но платих жестока цена за безразсъдството си.
На кучешкия зъб долу вдясно изглежда има два кариеса.
Така става, когато нагъваш сладко. Оплескала си нещата.
Май наистина оплесках нещата. И то здравата.
Извинявай, зъбче.
След което се случи нещо изумително.
Не е време за извинения.
Кой каза това?
Може би защото учехме за американската революция.
Не знам.
Време е да разгромим коварните колонизатори на устата ни -
зъбния камък и плаката.
Това съм аз, генерал Зъбашингтон.
Тогава срещнах моя нов приятел и герой.
Негов беше призивът да се съюзим.
И обявихме...
Независимост от лошата устна хигиена!
Атака!
О, не! Майчице.
Страх ме хваща!
Само не огромната четка!
По дяволите! Нямате ли грам милост, бунтовници адски?
Марш, противен потиснико!
Ще сформираме по-съвършен Съюз, основан на тези неотменни права:
живот, свобода и...
Преследване на устна хигиена.
По дяволите! Страх ни хваща!
НИЕ, НАРОДЪТ
След тази победа Съюзът ни бе силен,
а посещенията при зъболекаря - кратки.
И дължах всичко на генерал Зъбашингтон.
Хариет, знам, че е тежко, но...
Няма "но"! Защо трябва да вадим генерала?
Няма логика. Не е като да ме боли.
Може ли?
Непристойно е!
Добре де, боли, когато го докоснете. Просто няма да го пипам и готово.
Може би снимките ще ти помогнат да разбереш.
Този кучешки зъб е притиснат от постоянен зъб отляво,
друг отдясно и нов постоянен зъб, който избива отдолу.
Майчице! Избутват го неумолимо.
Съжалявам, Хариет, време е.
Генералът трябва да напусне поста си.
Може ли второ мнение?
Питай всеки стоматолог в Манхатън - всички ще ти кажат същото.
Болката ще се усили, ако не махнеш зъба веднага.
Сега ли?
Ол Голи, кажи му, че искам отсрочка.
Година, месец... Приемам дори седмица.
Давам ти време до утре.
По-ведро. Последният ти млечен зъб е.
После Хариет М. Уелш ще има пълен комплект постоянни зъби.
Време е да пораснеш, бебе такова.
Това е положението.
Бащата на Марион утре ме чака в кабинета,
за да премахне генерал Зъбашингтон.
Какво? - Вече нямало място за него.
Трябва да го обсъдим.
Начало на умишлено изгаряне.
Не! Прекалено често изгаряхте умишлено тази година.
Така обиждате народната топка.
Какво правиш?
Правете, каквото ще правите, зад мен.
Ще ви прикривам.
Значи нямало място за Зъбашингтон?
А ако му направим място?
Възможно ли е?
В човешкото тяло има място за всякакви ненужни неща, като апендикса.
Лекар!
Знаех си, че ми е нужно второ мнение. Как ще...
Момент.
Кажи на мама, че я обичам.
Ето.
Рулетка? - Отвори широко уста.
В момента максималният отвор е 7,6 см.
Стигат за начало.
А сега да го увеличим.
Отвори, две, три, четири.
Затвори, две, три, четири.
Отвори, две, три, четири.
Затвори, две, три, четири.
Отвори, две, три, четири... - Няма да стане.
Не го слушай. А сега оголи зъби, Уелш.
Точно така, искам да ги видя. Всичките 28 зъба.
По дяволите, Спорт!
Съжалявам.
Отвори, две, три, четири.
Затвори, две, три, четири.
Отвори, две, три, четири.
Затвори, две, три, четири.
А сега...
Просто ме измери.
Виж ти! Все още е 7,6 см. Съжалявам.
Безнадеждно е. Цял ден се разтягах.
Съжалявам, генерале.
Какво ще правим?
Сетих се! Може просто да не отидеш при зъболекаря утре.
Ол Голи няма да го допусне.
Сещам се кой би могъл да я убеди.
Казват да ходим на зъболекар през шест месеца,
но наистина ли е необходимо?
Бащата на Спорт е писател. Знае за какво говори.
Отговорът е "не".
Всичко е измама. Просто искат да ни вземат парите.
И винаги ни плашат с гингивит, сякаш е някакво страховито чудовище.
Гингивитът е чудовище. Но не се крие под леглото?
Татко не е ходил на зъболекар от години, което ни спестява много пари.
Никакви сметки.
Г-н Роук, вие сте първият възрастен, който го разбира.
С радост ще отворя очите на всеки, който има нужда.
Ще се заемете ли с бавачката ми?
Покажете й, че и без зъболекар
имате пълен комплект напълно нормални и здрави зъби.
Не бих казал, че комплектът е съвсем пълен.
Как така?
Защо си го пазил в тайна от мен?
Мислех, че няма да го понесеш.
Татко, моля те! Не мога да го понеса.
Не, продължавай, взе да ми харесва.
Добре ли си?
Не. Зъбът вече ме боли дори без да го докосвам.
Видя ли? Не се яде.
Не се ядеше и преди 12 години.
Точно там е работата.
Пак се започва.
Сладкарят неочаквано ни заряза
и двамата с теб, без да имаме никакъв опит,
сами направихме сватбената си торта.
Да, знам, бях там.
Забавлявахме се, но тортата беше, и все още е, ужасна.
Няма да я изхвърля.
Тогава купи втори фризер.
Хариет!
Какво е това?
Виж сама.
Исках да впия зъби в тази доматена прелест и да се насладя тотално.
Но...
Знам какво целиш.
Това е нещо като последната вечеря преди екзекуцията, нали?
Наричай го както желаеш.
Хвърли го в боклука. Зъбашингтон остава.
Страх те е да захапеш, понеже ще те заболи, нали?
Не.
Всъщност имаше нещо вярно.
Добре, защото ще е жалко да се съсипе.
Домашна майонеза, пресен хляб и най-узрелият домат, който си виждала.
Защо не попиташ генерала? Не е нужно да е "последна вечеря".
Считам истината за видна от само себе си. Това е великолепен сандвич с домат.
И решихме да го изядем.
Предполагах, че ако дъвча на едната страна,
може да не боли толкова.
Не ме е страх. Просто...
Има си начин за ядене на такъв сандвич.
Ужасно боли!
Никога вече няма да мога да ям сандвич с домат.
Хариет, успокой се. Ще се оправиш.
Ето, смучи лед. Ще притъпи болката.
Помага. Благодаря.
Знам, че е тежко,
но генерал Зъбашингтон ти даде всичко, на което е способен.
Време е да продължи напред. Това е естествен етап от порастването.
Някой ден, след като съм ти дала всичко, и аз ще трябва да...
Не го казвай! Става още по-гадно.
Просто съм искрена. Мислех, че ще го оцениш.
Нищо на света не може да предотврати тези процеси.
Част от израстването е да се научим да ги приемаме.
В думите на Ол Голи има логика, но...
Зъбашингтон никога не би ме оставил.
Две пломби пое заради мен. Никога не се оплака от болката.
Тя беше незначителна цена за благодатта да бъдем приятели.
Не знаех къде да отида...
Но хукнах с генерала
със сетната надежда да намеря спасение за него.
И той би се борил за мен.
ДЕЛИКАТЕСИ
Но където и да отидех...
О, не.
Не можех да избягам от болката.
Накрая болката толкова се усили, че взе да става странно.
Зъбашингтон, ти ли отряза това черешово дърво?
Да, не мога да лъжа.
Добре ли си, момиченце?
Разбира се, че не го е направил той. Не би могъл. В устата ми е!
Когато стигнах до пристанището,
осъзнах, че вече няма къде да бягам.
Мина ми през ума да се кача на кораб. Доста дръзко, знам.
Но когато Вашингтон е прекосил Делауеър, това също е било дръзко.
Маргарет, почакай!
Ще ги наблюдавам.
Казах си, че ако той я убеди да не заминава,
и генералът остава.
В противен случай...
Не те карам да останеш.
Но преди да тръгнеш, трябва да ти кажа нещо.
Довиждане.
Изведнъж осъзнах какво трябва да направя.
Събрах всички приятели и близки на грандиозно сбогуване.
Кажете на генерал Зъбашингтон
всичко, което сте искали да знае, преди да си отиде.
Редът е по желание.
Генералът чака.
Побързайте, защото ме боли.
Добре, знаете ли какво? Спорт, нека ти си пръв.
Добре. Веднъж с Хариет се прибирахме заедно от училище
и край нас мина боклукчийски камион.
Хвърли камъче право в устата на Хариет.
И без майтап, камъчето се строши надве, когато уцели Зъбашингтон.
Генерале, вие сте най-силният човек... така де, зъб... който познавам.
Колко мило.
Още пазя камъчето в стаята си.
Навремето смятах американската история за скучна.
Едва връзвах петица.
После започнах да си представям историята със Зъбашингтон в нея.
И вече получавам шестици.
Благодаря, генерале.
Всеки знае, че генерал Зъбашингтон е герой и президент,
но познавате ли скромността му?
Нито веднъж не се е хвалил пред мен.
Само винаги безмълвно ми е помагал с най-благородната задача:
отглеждането на Хариет.
Не бих могъл да се справя без теб, Ол Голи.
Какъв ти Джон Адамс! Ти си истинският ми вицепрезидент.
Г-це Катрин, много ти благодаря, че се грижиш за Хариет.
Хариет, съжалявам.
С баща ти се карахме цял ден.
Трябваше да ти помогнем да се справиш.
Всъщност, Хариет, след като чух всички тези истории...
Ти ми помогна.
Така ли? - Нима?
Каръл, може да изхвърлиш тортата. Не е важна тя,
а какви бяхме, когато я направихме заедно.
Млади, спонтанни.
Фред, аз...
Не, нека довърша. Обичам семейството ни, каквото е сега.
Просто искам също да помня какви бяхме.
Но за това не ми е нужна тортата. Имам миналото и теб.
Мамо и татко, малко отклонихте вниманието от генерала, но разбирам.
Наистина разбирах. Всъщност в този момент
осъзнах нещо за историите, които разказваме.
Бях написала цяла реч, но...
Това, на което генерал Зъбашингтон най-вече ме научи, е смелост.
Първоначално се страхувах да отида на зъболекар.
Но има далеч по-страшни неща от зъболекаря - като Марион Хоторн...
и порастването, и сбогуването с любими неща.
Д-р Хоторн, готова съм.
Но днес генерал Зъбашингтон ми помогна да разбера,
че не бива да се боиш.
Може да си смел...
...защото нищо не си отива завинаги, ако историята му продължава да е жива.
Ако си мислите, че съм продала Зъбашингтон на феята на зъбките, лъжете се.
Казах на д-р Хоторн да дари тялото му на науката.
Това би искал генералът, за да бъде здрава захапката.
Добре дошъл в Съюза, новако.
Превод на субтитрите Боряна Богданова