Mano mėgstamiausias dantis.
Už ką aš jį taip myliu?
Na...
Visų pirma, jis nekrito į akis.
Mano akinančioje šypsenoje jo nesimatė.
Bet jis pasimatydavo, kai išsišiepdavau gąsdindama šunis.
Štai jis.
Jis kyšo lyg buldogo iltis.
Priekiniai dantys tik kanda, o užpakaliniai - kramto.
O šis nuostabus dantukas darė ir tai, ir tai.
Dar man patiko tai, jog jis - šiek tiek kreivokas, kaip ir aš.
Dantistas mano dantį pavadino...
Pieninis iltinis su dviem priešakinėmis plombomis.
O aš jį vadinau...
Generolu Mautvošingtonu.
Aš noriu Tu nori
Mes norim
Aš būsiu, kuo aš noriu būt
Mano autonomija
Ne, nesikirpsiu plaukų
Ir rengsiuosi kaip noriu
Man patinka būti savimi
Aš nenoriu Tu nenori
Mes nenorim Kad mums aiškintų ką daryt
„Generolas Mautvošingtonas“
PAGAL LUIZOS FITSJU KNYGĄ
Kartais pagalvoju: dantys - ne kaulai.
Argi ne įdomu? Dantys nėra kaulai.
Harieta, pavėluosim pas dantistą,
jei neišeisim dabar pat.
Kaulai lūžta, bet sugyja.
O dantys negyja. Todėl dantis reikia branginti.
Kerol, negaliu patikėti.
Tu tai sureikšmini.
Negali išmesti mūsų vestuvių torto.
Šaldiklyje jis guli jau 12 metų. Mes jo nebesuvalgysim.
Mes jį valgėme penktųjų santuokos metinių proga.
Taip, prieš septynerius metus.
Lyg į šiukšlių kibirą mestum mūsų santuoką.
Olė Golė sako, kad suaugusiems sveika kartais pasibarti.
Kaip ir vaikams, jiems reikia nuleisti garą.
Harieta, liaukis spoksojusi, eime.
Viskas puiku, Harieta.
Tikriausiai tvarkingai valai dantukus po savo šokoladinių gėrimų.
Aš visomis keturiomis - už dantų higieną.
Tuoj ateis daktaras Hotornas.
Dr. Hotornas. Taip, išgirdote teisingai.
Mano dantų gydytojas - ne kas kitas, o Marijonos Hotorn tėtis.
Tobuloji Marijona su savo tobulais dantimis.
Niekur negalėjai nuo jos pasislėpti.
Bent jau mano dantys irgi buvo tobuli.
Sveiki, dr. Hotornai. Žiūrėkite.
Gali užsičiaupti, Harieta.
Mums reikia pakalbėti.
Apie ką?
Peržiūrėjau tavo dantų rentgeno nuotrauką.
Pasirodo, tavo priekinį iltinį reikia traukti.
Priekinį iltinį? Generolą Mautvošingtoną?
Kokį generolą?
Gal dar sykį patikrinkite. Aš valiausi dantis šepetėliu ir siūlu. Buvau gera.
Jūsų žiniai, ne visada laikiausi dantų higienos.
Būdama septynerių labai neatsakingai elgiausi su dantimis.
Harieta, metas išjungti šviesą. Nepamiršai išsivalyt dantų?
Aišku, kad ne, Ole Gole.
Mano neatsakingas požiūris man atkeršijo.
Priekiniame iltiniame - dvi skylutės.
Štai kas būna, kai tarpdančius valai saldainiais. Susimovei.
Susimoviau, taip? Rimtai susimoviau.
Atleisk man, dantuk.
Tada nutiko kažkas neįtikėtino.
Ne metas atsiprašinėti.
Kas čia kalba?
Gal dėl to,
nes mokykloje dabar mokėmės apie Amerikos revoliuciją.
Nežinau.
Metas įveikti
klastingą priešą, užgrobusį mūsų burną -
dantų akmenis.
Čia aš, generolas Mautvošingtonas.
Taip susipažinau su naujuoju geriausiu savo draugu ir herojumi.
Jis pakvietė stot kartu į kovą.
Ir mes paskelbėme...
Nepriklausomybę nuo netinkamos burnos higienos.
Pult!
O ne! O varge.
Man gurgia pilvelis.
Tik ne didysis šepetėlis.
Po galais! Ar jums, prakeikti maištininkai, manęs negaila?
Lauk, piktasis engėjau!
Įkursime stipresnę Sąjungą, remdamiesi šiomis teisėmis:
gyvybe, laisve ir...
Burnos švaros puoselėjimu.
Po galais! Po šimts!
Pasiekusi pirmą pergalę, mūsų Sąjunga buvo stipri,
o vizitai pas dantistą būdavo trumpi ir malonūs.
Už tai turėjau dėkoti generolui Mautvošingtonui.
Harieta. Suprantu, kad sunku, bet...
Bet nieko! Kam man traukti generolą?
Nesąmonė. Man jo net neskauda.
Galima?
Kaip neoru!
Gerai, skauda palietus. Tai aš jo neliesiu ir nebus bėdos.
Gal šios rentgeno nuotraukos padės suprasti tikrą padėtį.
Šis iltinis dantis iš kairės ir dešinės yra užspeistas nuolatinių dantų,
o jam iš apačios irgi dygsta nuolatinis dantis.
Nieko sau! Jį tikrai stumia lauk.
Deja, Harieta. Metas.
Generolas privalo palikti savo postą.
Galiu pasikonsultuoti su kuo nors kitu?
Bet kuris dantų gydytojas Manhatane tau pasakys tą patį.
Skausmas didės, jei neištrauksi to danties tučtuojau.
Tučtuojau?
Ole Gole, pasakyk jam, kad man reikia atidėti terminą.
Metams? Mėnesiui? Bent savaitei.
Lauksiu tavęs rytoj.
Pralinksmėk. Tai - paskutinis tavo pieninis dantukas.
Kai jo neliks, Harieta M. Velš turės visus nuolatinius dantis.
Metas suaugti, dičke.
Taigi, nuspręsta.
Marijonos tėtis liepė man ateit pas jį rytoj.
Man trauks generolą Mautvošingtoną.
- Ką? - Sako, kad jam nebeliko vietos.
Turime apie tai pakalbėti.
Taip!
Imamės tyčinio iškritimo plano.
Ne! Tyčinio iškritimo plano rezervas šiems metams išsemtas.
Tai - įžeidimas „Kvadratui“.
Ką darai?
Tai darykite už manęs.
Aš jus pridengsiu.
Taigi, sakai, generolui Mautvošingtonui nėra vietos?
O jei mes padarytume jam vietos?
Tai įmanoma?
Žinoma! Žmogaus kūne pilna vietos visokiems nereikalingiems dalykams,
pavyzdžiui, apendiksui.
Kvieskit seselę!
Buvau teisi, manydama, kad man reikia kitos nuomonės. O kaip mes...
Laikykis.
Pasakyk mano mamai, kad aš ją myliu.
Radau.
- Matavimo juosta? - Nagi, išsižiok.
Maksimalus prasižiojimas: 7,6 cm.
Turime tai, ką turime.
Pradėsime tempimą.
Išsižiok, du, trys, keturi.
Užsičiaupk, du, trys, keturi.
Išsižiok, du, trys, keturi.
Užsičiaupk, du, trys, keturi.
Išsižiok, du, trys, keturi.
Taip nieko nebus.
Neklausyk jo. Iššiepk dantis, Velš.
Parodyk man visus 28!
Prakeikimas, Sportai!
Atleisk.
Išsižiok, du, trys, keturi.
Užsičiaupk, du, trys, keturi.
Išsižiok, du, trys, keturi.
Užsičiaupk, du, trys, keturi.
Nagi...
Tiesiog matuok.
Ir ką tu pasakysi? Tas pats - 7,6 cm. Apgailestauju.
Tai beviltiška. Mes stengiamės visą dieną.
Atleisk man, generole.
Ir ką mes dabar darysime?
Žinau! Gal tiesiog nenueik rytoj pas dantistą?
Olė Golė neleis man to padaryti.
Pažįstu žmogų, kuris galbūt ją perkalbės.
Mums sako, kad reikia tikrinti dantis kartą per pusmetį,
bet ar tikrai to reikia?
Sporto tėtis - rašytojas. Ji išmano, ką kalba.
Atsakymas - ne.
Tai - reketas. Jiems tereikia mūsų pinigų.
Dar gąsdina mus gingivitu.
Gingivitas - kaip vaiduoklis. Bet ne po lova?
Mano tėtis jau kelerius metus nėra buvęs pas dantistą, kas į naudą mūsų biudžetui.
Mažesnės išlaidos.
Pone Roukai, jūs - pirmasis suaugęs, kuris mane supranta.
Jei reikia žmonėms atmerkti akis, aš mielai tai padarysiu.
Gal galite atmerkti mano auklės akis?
Parodykite jai, kad nesilankote pas dantistus
ir turite visus sveikus dantis.
Nepasakyčiau, kad turiu juos visus.
Kaipgi?
Kaip galėjai tai nuo manęs slėpti?
Nemaniau, kad ištversi.
Tėti, liaukis! Aš nebegaliu.
Ne. Tęskite. Man patinka.
Ar viskas gerai?
Ne. Tas dantis dabar skauda net nepaliestas.
Sakiau? Jis - nevalgomas.
Toks pat nevalgomas, kaip ir prieš 12 metų.
Būtent.
Ir vėl iš naujo.
Kepėjas atšaukė užsakymą paskutinę minutę,
tad mes abu, neturėdami jokios patirties,
kartu iškepėme vestuvinį tortą.
Taip, žinau. Aš ten irgi buvau.
Mums buvo linksma, bet tortas vis tik pavyko nekaip.
Aš jo neišmesiu.
Tuomet nupirk antrą šaldiklį.
Harieta!
Kas čia?
Pati pažiūrėk.
Norėjau kuo greičiau suleisti dantis į tą gėrį su pomidorais
ir pasimėgauti kiekvienu kąsneliu.
Bet...
Supratau, ką sumanei.
Tai - kažkas panašaus į „paskutinę vakarienę“?
Gali vadinti tai kaip nori.
Išmesk, Mautvošingtonas liks kur buvęs.
Bijai valgyti, tiesa? Bijai, kad skaudės.
Ne.
Aš, šiaip jau, bijojau.
Puiku. Nes nenorėčiau išmest puikaus sumuštinio.
Naminis majonezas, šviežia duona ir prisirpęs pomidoras.
Pasiūlyk tam generolui. Ir nevadinkime to paskutine vakariene.
Tiesa, manau, akivaizdi. Šis sumuštinis - išties nuostabus.
Taigi, nusprendėme suvalgyti.
Pamaniau, jei kramtysiu kita burnos puse,
gal neskaudės taip smarkiai.
Aš nebijau, aš tiesiog...
Gal tik valgysiu neįprastu būdu.
Labai skauda.
Nebegalėsiu valgyti sumuštinių su pomidorais.
Harieta! Nusiramink. Viskas tau bus gerai.
Štai, pačiulpk, numalšins skausmą.
Padeda. Geriau. Ačiū.
Aš suprantu, kad sunku,
bet generolas Mautvošingtonas tau davė viską, ką galėjo.
Atėjo metas su juo atsisveikinti. Tai - natūrali augimo dalis.
Ateis diena, kai ir man teks...
Nesakyk! Taip tik blogiau.
Aš su tavim atvira. Maniau, kad tu tai vertini.
Jokiu užsispyrimu to neišvengsi, toks gyvenimas.
Išmokdama atsisveikinti, augi.
Panašu, kad Olė Golė sakė tiesą, bet...
Mautvošingtonas manęs nepaleis.
Jis dėl manęs ištvėrė net dvi plombas. Skausmas jo neišgąsdino.
Tai buvo niekis, palyginus su mūsų draugyste.
Taigi, nors nežinojau, kur eiti...
Aš pabėgau su generolu,
tikėdamasi sugalvoti būdą jį išgelbėti.
Jis tą patį būtų padaręs dėl manęs.
Bet kad ir kaip toli nuėjau...
O ne.
...nuo skausmo pabėgti nepavyko.
Skausmas taip įsišėlo, jog ėmė dėtis keisti dalykai.
Mautvošingtonai, ar nukirtai šitą vyšnią?
Taip, nemeluosiu.
Kas tau, mergaite?
Žinoma, kad jis to nepadarė. Jis negalėjo. Jis - mano burnoje.
Nuėjusi iki prieplaukos,
supratau, kad nebeliko kur bėgti.
Toptelėjo mintis išplaukti laineriu. To būtų per daug, žinoma.
Tačiau kai Vašingtonas perplaukė Delavarą, tai irgi buvo nemenkas poelgis.
Margarete, palauk!
Turėjau tai pamatyti.
Sau pasakiau, jei jis įkalbės ją pasilikti,
tuomet liks ir generolas.
Jei ne, tuomet...
Aš neprašau tavęs pasilikti.
Tiesiog prieš tau išvykstant, turiu tau kai ką pasakyti.
Lik sveika.
Staiga supratau, ką turiu daryti.
Sukviečiau savo draugus ir šeimą į atsisveikinimo vakarėlį.
Noriu, kad atsisveikindami su generolu Mautvošingtonu,
pasakytume jam tai, ką visad norėjome pasakyti.
Pradėkite bet kuris.
Generolas laukia.
Paskubėkite, nes man, žinokit, skauda.
Žinote, ką? Sportai, kalbėk pirmas.
Gerai. Kartą mes su Harieta ėjome iš mokyklos.
Pro mus pravažiavo šiukšlių mašina.
Iš po jos ratų išlėkė mažas akmenukas ir pataikė tiesiai Harietai į burną.
Galit juoktis, bet akmenukas skilo pusiau, atsitrenkęs į Mautvošingtoną.
Generole, esate stipriausias vyras... tiksliau, dantis... kokį tik pažįstu.
Kaip miela.
Tas akmenukas - vis dar mano kambaryje.
Man Amerikos istorija buvo labai nuobodi.
Iš jos gaudavau vien tik B.
Tada ėmiau įsivaizduoti jos įvykius kartu su Mautvošingtonu.
Dabar gaunu tik A.
Ačiū, generole.
Kaip žinote, generolas Mautvošingtonas yra didvyris ir prezidentas,
bet ar žinojote, kad jis yra labai kuklus?
Nesu girdėjusi jo giriantis.
Jis tik tyliai padėjo man vykdyti kilniausią užduotį -
auginti Harietą.
Be tavęs man nebūtų pavykę, Ole Gole.
Pamiršk Džoną Adamsą. Tu - tikroji mano viceprezidentė.
Panele Katerina, nuoširdžiai dėkoju, kad padėjote auginti Harietą.
Harieta, atleisk man.
Mes su tavo tėčiu visą dieną ginčijomės.
Nepaguodėme tavęs.
Jei atvirai, Harieta, šios istorijos...
Tu man padėjai.
- Aš? - Ji?
Kerol, gali išmesti tortą. Svarbu buvo ne tortas.
O prisiminimai apie mus su tavim, kai jį kepėme.
Jauni, spontaniški.
Fredai...
Ne, leisk užbaigti. Mes ir dabar esam šaunūs.
Tiesiog taip pat norėjau prisiminti mus jaunystėje.
Bet tam man nereikia torto. Turiu istoriją, ir turiu tave.
Mama su tėčiu pasiėmė visą dėmesį,
bet aš suprantu.
Tikrai supratau. Tą akimirką
suvokiau kai ką apie tai, kokias istorijas pasakojame.
Parašiau ilgą kalbą, bet...
Generolas Mautvošingtonas iš tiesų išmokė mane drąsos.
Iš pradžių reikėjo drąsos nueiti pas dantų gydytoją.
Bet gyvenime yra baisesnių dalykų, pavyzdžiui, Marijona Hotorn...
Ir augti, ir atsisveikinti su pamėgtais dalykais.
Daktare Hotornai, aš pasiruošusi.
Bet šiandien
generolas Mautvošingtonas padėjo man suprasti,
kad bijoti nebūtina.
Galite būt drąsūs,
nes viskas pasilieka istorijose.
Jei manote, kad pardaviau Mautvošingtoną dantukų fėjai,
klystate.
Paprašiau dr. Hotorno jo kūną skirti mokslui.
Pats generolas būtų to norėjęs -
kad dantys liktų stiprūs.
Sveikas atvykęs į Sąjungą, naujoke.
Išvertė Egidija Namavičė