To je moj najljubši zob. Zakaj mi je tako pri srcu?
No...
Ni vpadljiv. Moj očarljivi nasmeh ga ne razkrije.
Razkrijem pa ga lahko, ko strašim pse.
Tu je, glejte ga. Iz ustnice kuka, kot pri buldogu.
Sprednji zobje režejo, zadnji pa žvečijo,
ta osupljivi zob počne oboje.
Všeč mi je, da ni čisto popoln. Kot jaz.
- Zobozdravnik mu pravi... - Mlečni zob z dvema zalivkama.
Jaz pa mu pravim...
General Washington.
Hočem biti, hočeš biti,
hočemo biti...
Bom, kar bom hotela biti,
samostojna bom.
Ne, ne bom se ostrigla.
Oblekla bom,
kar bom hotela, komaj čakam, da bom taka, kot sem.
Jaz nočem, ti nočeš,
nihče noče, da mu ukazujejo.
"General Washington"
PO DELU LOUISE FITZHUGH
Premišljujem: Zobje niso kosti.
Ni to zanimivo? Zobje niso kosti.
Harriet, k zobozdravniku boš zamudila, če ne greva takoj.
Kosti se po zlomu obnovijo. Zobje pa ne. Zato moramo paziti nanje.
- Carol, ne morem verjeti. - Pretiravaš.
Ne moreš zavreči najine poročne torte.
12 let je v zamrzovalniku. Ne bomo je pojedli.
Za peto obletnico smo jo jedli.
- To je bilo pred sedmimi leti. - Kot bi hotela vreči v smeti najin zakon.
Stara Grča pravi, da je prepir odraslih zdrav.
Morajo si dati duška, kot otroci.
Harriet, nehaj zijati, greva.
Dobro kaže. Vidim, da si umiješ zobe takoj po čokoladni jajčni kremi.
Spoštujem zobno higieno.
Dr. Hawthorne bo kmalu tu.
Dr. Hawthorne. Ja, prav ste slišali.
Moj zobar je oče Marion Hawthorne.
Popolna Marion in njeni popolni zobje.
Nisem ji mogla ubežati. Toda tudi moji zobje so bili popolni.
Dober dan, dr. Hawthorne. Poglejte.
Malo še zapri usta, Harriet. Govoriti morava.
- O čem? - Sliko sem naredil.
Mlečni zob ti moramo izpuliti.
Mlečni zob? Mislite generala Washingtona?
Koga?
Lahko pogledate še enkrat? Umivam si jih, nitkam, pridna sem.
No, nisem si vedno pridno umivala zob.
Pri sedmih letih sem se do zob vedla zelo neodgovorno.
Ugasniti bo treba. Si si nitkala zobe?
Seveda, stara Grča.
Toda lahkomiselnost se mi je maščevala.
Mlečni zob ima dve luknji.
Zato ker si nitkala s sladkarijami. Pokronala si ga.
Res sem ga pokronala. Dobro sem ga pokronala.
Oprosti, zobek.
Potem se je zgodilo nekaj nepričakovanega.
- Ni čas za opravičila. - Kdo je to rekel?
Je bilo krivo to, da smo se učili o ameriški revoluciji? Ne vem.
Premagati moramo zahrbtnega vsiljivca,
zobni kamen in zobne obloge. Jaz sem, general Washington.
Takrat sem spoznala novega najboljšega prijatelja in junaka.
Pozval me je k orožju.
- Napovedala sva... - Neodvisnost od slabe ustne higiene.
Napad!
O ne! Ojej.
Črviči me.
Ne velika ščetka!
Ježeš! Ne poznate milosti, uporniki?
Proč, ogabni zatiralec!
Oblikujmo boljšo zvezo, ki temelji na neodtujljivih pravicah:
življenje, svoboda in...
Iskanje oralne čistoče.
Ježeš! Slabo mi je!
MI, LJUDSTVO
Po zmagi je bila najina zveza močna.
Obiski pri zobarju so bili kratki in prijetni.
Zaradi generala Washingtona.
Harriet. Vem, da ti je težko, toda...
Nič toda! Zakaj mi morajo izpuliti generala?
Ni logično. Saj me ne boli.
Smem?
Kako žaljivo!
Boli, ko se ga dotaknete. Se ga pa ne bom dotikala.
Na sliki ti bom razložil, za kaj gre.
Ta zob je ukleščen med stalnimi zobmi na levi,
desni in tistim, ki prihaja od spodaj.
Ježeš, res ga rinejo ven.
Žal mi je, Harriet. Čas je.
General mora zapustiti položaj.
- Lahko dobim drugo mnenje? - Vsak zobar na Manhattnu bo rekel enako.
Bolečina se bo stopnjevala, če ga ne izpulimo.
Zdaj? Stara Grča, reci mu, da potrebujem več časa.
Leto? Mesec? Celo teden.
Do jutri imaš čas.
Glavo pokonci. To je tvoj zadnji mlečni zob.
Kmalu boš imela vse stalne zobe.
Čas je, da odrasteš, otročaj.
Zdaj je dokončno. Marionin oče je rekel, da moram priti jutri,
da mi bo izruval generala Washingtona.
- Kaj? - Pravi, da ni več prostora zanj.
Govoriti moramo o tem.
To!
Sprožimo načrtovan izpad.
Ne! Letos si sprožila že preveč načrtovanih izpadov.
To je žalitev za igro ciljanja.
Kaj delaš?
Opravita za mano.
Kril vaju bom.
Torej ni več prostora za Washingtona?
- Kaj, če naredimo prostor? - Je to mogoče?
Ja! Telo ima prostor za številne stvari, ki jih ne rabi. Na primer slepič.
Zdravnika!
Vedela sem, da rabim drugo mnenje. Kako bova...
Čakaj.
Povej moji mami, da jo imam rad.
Pa te imam.
- Merilni trak? - Odpri usta.
Največja odprtost ust je 8 cm.
To bo šlo.
Čas za raztegovanje.
Odpri, dve, tri, štiri.
Zapri, dve, tri, štiri.
Odpri, dve, tri, štiri.
Zapri, dve, tri, štiri. Odpri, dve, tri, štiri.
- Ne bo nam uspelo. - Ne poslušaj ga. Pokaži zobe.
Ja, vseh 28 hočem videti.
Presneto, Sport!
Oprosti.
Odpri, dve, tri, štiri.
Zapri, dve, tri, štiri.
Odpri, dve, tri, štiri.
Zapri, dve, tri, štiri.
Zdaj...
Samo izmeri.
Kdo bi rekel! Še vedno osem centimetrov. Žal mi je.
Brezupno je. Ves dan raztezam usta.
Žal mi je, general.
Kaj bomo?
Že vem! Ne pojdi k zobarju.
Stara Grča ne bo dovolila.
Poznam nekoga, ki jo bo mogoče prepričal.
Seveda, pravijo, da moramo k zobozdravniku na pol leta.
Pa je to res nujno?
Sportov oče je pisatelj. Spozna se.
Odgovor je ne. Vse skupaj je zvijača. Samo zaslužiti hočejo.
In vedno nas strašijo z vnetjem dlesni, kot otroke z bavbavom.
Vnetje dlesni je bavbav. Torej ni pod posteljo?
Oče že več let ni bil pri zobarju. To je super. Ni računov.
G. Rocque, edini odrasli ste, ki razume.
Z veseljem odpiram oči odraslim.
Lahko odprete oči moji varuški?
Povejte ji, da ne hodite k zobarju, pa imate vse zdrave zobe.
Nimam ravno vseh.
Kako to misliš?
Kako si lahko to skrival pred mano?
Mislil sem, da ne boš prenesel.
Oče, prosim! Saj ne prenesem.
Ne, kar nadaljujte. Všeč mi je.
Si dobro?
Ne. Zob me zdaj boli, tudi če se ga ne dotikam.
Vidiš, neužitna je.
Kot je bila neužitna pred 12 leti.
- Za to gre. - Pa smo spet tam.
Slaščičar je zadnji hip odpovedal.
Zato sva čisto brez izkušenj spekla svojo poročno torto. Skupaj.
Ja, vem. Poleg sem bila.
Krasno sva se imela, ampak torta je bila grozna in še vedno je.
- Ne bom je vrgel stran. - Potem kupi še en zamrzovalnik.
Harriet!
- Kaj je vse to? - Sama poglej.
Hotela sem zasaditi zobe v paradižnikovo dobroto
in uživati vsak grižljaj. Ampak...
Vem, kaj imaš za bregom.
Najbrž je to "zadnji obrok", ne?
Reci temu, kakor hočeš.
V smeti ga vrzi. Washington ne gre nikamor.
Bojiš se ga pojesti, ne? Bojiš se, da bo bolelo.
Ne.
Pa sem se bala.
Dobro. Ker ga nočem vreči stran.
Domača majoneza, svež kruh, sočen zrel paradižnik.
Predstavi ga generalu. To ni nujno zadnji obrok.
Resnica je očitna. To je res slasten sendvič s paradižnikom.
Zato sva se odločila, da ga pojeva.
Mogoče bi lahko žvečila na eno stran, pa me ne bi bolelo.
Ne bojim se. Samo...
Rada jih jem na poseben način.
Zelo boli. Ne bom mogla več jesti paradižnikovih sendvičev.
Harriet! Pomiri se. Vse bo v redu.
Tole sesaj, bolečino bo olajšalo.
Pomaga. Pomaga. Hvala.
Vem, da je težko.
Toda general Washington ti je dal vse, kar je mogel.
Naprej bo treba. To je del odraščanja.
Nekega dne, ko ti bom dala vse, kar morem, bom morala iti.
Ne govori tega! Samo poslabšala boš vse.
Le iskrena sem. Mislila sem, da boš to znala ceniti.
Tega ne bo ustavilo nič na svetu.
Del odraščanja je tudi, da pustiš stvari za sabo.
Njene besede so bile smiselne, toda...
Washington me ne bi nikoli pustil za sabo.
Dve zalivki je prejel zaradi mene. Pa ni klonil pred bolečino.
To je malenkost, ki jo moram plačati za najino plemenito prijateljstvo.
Nisem vedela, kam naj grem...
Ušla sem z generalom in brez upa upala, da ga bom rešila.
To bi tudi on naredil zame.
DELIKATESA ODPRTO
Toda naj sem šla še tako daleč...
O ne.
Nisem mogla ubežati bolečini.
Na koncu je postalo tako hudo, da je bilo že čudno.
Washington, ste vi posekali češnjo?
Da. Ne morem lagati.
Si dobro?
Seveda je ni posekal on. Saj ni mogel, v mojih ustih je.
Ko sem prišla do dokov, sem vedela, da nimam več kam uiti.
Hotela sem se povzpeti na čezoceanko. Pretirano, priznam.
Toda pretirano je bilo tudi, ko je Washington prečkal Delaware.
Margaret, čakaj!
To sem morala videti.
Rekla sem si: Če jo bo prepričal, naj ostane, bo ostal tudi general.
Če ne? No...
Ne prosim te, da ostaneš.
Preden greš, bi ti rad nekaj povedal.
Zbogom.
Nenadoma sem vedela, kaj moram narediti.
Prijatelje in družino sem povabila na poslovilno zabavo.
Generalu Washingtonu povejte, kar ste si vedno želeli, preden odide.
Kdo bo prvi?
General čaka.
Pohitite, boli me.
Prav. Veste, kaj? Sport, bi začel?
Prav. Nekoč sva šla s Harriet domov iz šole,
ko je šel mimo smetarski tovornjak.
Izpod gum je priletel kamenček v Harrietina usta.
Ko je udaril ob Washingtona, se je razpolovil, čisto zares.
General, ste najmočnejši človek oziroma zob, kar jih poznam.
Kako lepo!
Kamenček imam še vedno v sobi.
No, ameriška zgodovina se mi je vedno zdela dolgočasna.
Štirice sem dobivala.
Potem sem si jo začela predstavljati z Washingtonom.
Zdaj dobivam petice.
Hvala, general.
Vsi vedo, da je general Washington junak, predsednik in da je skromen.
Nikoli se ni hvalil pred mano.
Počasi mi je pomagal pri najplemenitejši nalogi,
vzgajanju Harriet.
Brez tebe mi ne bi uspelo, stara Grča.
Pozabite Johna Adamsa. Ti si moja prava podpredsednica.
Gdč. Catherine, najlepša hvala, ker skrbite za Harriet.
Harriet, oprosti.
Z očetom se ves dan prepirava,
pa bi ti morala stati ob strani.
Veš, Harriet, ko sem slišal vse te zgodbe...
No, pomagala si mi.
- Res? - Je res?
Carol, lahko vržeš stran torto. Torta ni pomembna,
pomembno je, kakšna sva bila, ko sva jo pekla. Mlada, spontana.
Fred...
Dovoli, da končam. Ljubim te tako, kot si zdaj.
Hočem pa se tudi spomniti, kakšna sva bila.
Ampak za to ne potrebujem torte. Imam spomin in tebe.
Mami in oči, zasenčila sta generala, ampak...
Saj razumem.
Res sem razumela. V tistem trenutku
sem spoznala nekaj o naših zgodbah.
Napisala sem govor, ampak...
General Washington me je naučil predvsem poguma.
Za obisk pri zobozdravniku potrebuješ pogum.
Toda v življenju so hujše stvari, kot je zobar. Npr. Marion Hawthorne.
Pa odraščanje in slovo od stvari, ki jih imaš rad.
Dr. Hawthorne, pripravljena sem.
Danes pa mi je general Washington pomagal razumeti,
da se ni treba bati.
Lahko si pogumen...
Saj nekaj ne odide, če njegova zgodba živi naprej.
Če mislite, da sem Washingtona prodala zobni miški, se motite.
Dr. Hawthorna sem prosila, naj ga podari znanosti.
To bi si general želel...
Za dober ugriz.
Dobrodošel v zvezi, novinec.
Prevedla Lorena Dobrila