Verdensudstillingen 1964.
Forestil dig en almindelig byfest. Put den i et rumskib,
og send den ud i fremtiden, så er du der næsten.
Det var en af de udflugter, man ikke ville hjem fra.
Velkommen til Futurama II, jeres adgang til morgendagens verden.
- Fedt. - Hvor sejt.
Undervandstog vil slå bro mellem kontinenter og handel.
- Jeg vil bo under vandet! - Og holde vejret for at tømme postkassen?
Det gør jeg. Vores står ved skraldespanden.
Se de små fremtidsmennesker. Hej, små fremtidsmennesker.
- Bliv inde i vognen, Harriet. - En skrækkelig kæmpe!
Løb, små fremtidsmennesker! En kæmpe festdræber angriber byen!
Hr. Horatio, Harriet og Janie forstyrrer.
Børn, I må ikke forstyrre fremtiden. I ødelægger dagens sidste flotte tur.
Er det ikke nogle utrolige ting, vi har set i dag?
Robot-hushjælp, elektriske biler, satellitter!
Forestil jer alt det, jeg kunne udspionere fra rummet.
Jeg får lyst til underlig fremtidsmad. Hvad er en belgisk vaffel?
Jeg gætter på, det er en vaffel, og hør nu godt efter, den er fra Belgien.
Wow.
Okay, børn, brug nu tiden til at skrive de sidste idéer ned til opgaven.
Med det I har set på udstillingen, hvad er det mest spændende ved fremtiden?
Det mest spændende ved fremtiden? Alting.
I har fem minutter fra nu af. God skrivelyst.
Det mest spændende? Rumfærger? Elektriske tandbørster?
Jeg kan ikke vælge. Fokuser!
Det mest spændende ved fremtiden er...
Utroligt. For første gang i mit liv
havde jeg, Harriet M. Welsch, kommende forfatter...
...skriveblokering.
Jeg vil bare være Du vil bare være
Vi vil bare være
Jeg vil være den, jeg vil Min selvstændighed
Nej, jeg klipper ikke mit hår
Og jeg går klædt, som jeg vil
Jeg kan lide at få lov Til at være mig selv
Jeg vil ikke være Du vil ikke være
Vi vil ikke have at vide Hvad vi skal
MORGENDAGENS VERDEN
HARRIET OPDAGER
Hvis jeg skulle få den bedste idé til opgaven,
måtte jeg se anderledes på tingene.
Flot, men tegn videre.
Nå, fremtid, hvad kan du?
Bare rolig, jeg har flyvekort.
Jeg skal af. Vi ses.
Wow, en tomatmad fra fremtiden.
Lækkert.
Robot Golly, hvad er det mest spændende?
Jeg er programmeret til ikke at svare. En god spion finder selv ud af det.
Jeg mangler ikke idéer, bare én perfekt idé.
Alle de andre skrev bare.
Selv Pinky Whitehead.
Hr. Horatio. Jeg er færdig. Så hvis nogen har svært ved det,
kan jeg sagtens hjælpe.
Skrid, Marion.
En fremtidig forfatter, der ikke kan skrive om fremtiden
på et sted fyldt med fremtid?
Tiden er gået. Men vi har lidt tid, inden vi skal hjem.
Hvem vil smage en "belgisk vaffel"? Det lyder da skægt.
Ja!
- Er du okay, Harriet? - Ja ja.
Tog du et billede af mig?
Hallo!
Kom nu, Harriet. Fremtidens vafler venter.
Så I den snushane?
Ja, tænk at udspionere folk uden at spørge om lov.
Netop. Jeg følger efter ham.
Lad nu være. Hvis hr. Horatio ser det, bliver din fremtid en eftersidning.
Du har ret, Sport. I må hellere dække over mig.
Gamle Golly siger, man skal følge historierne.
Undskyld.
Jeg fik dig!
- Hvad nu? - Hvorfor tog du et billede af mig?
Det var ikke af dig.
Tog du et billede af mit krøllede papir?
Du ser krøllet papir. Jeg ser sandhed.
Affald, revner, oversete ting. Det er kunst. Jeg er fotograf.
- Det forstår du ikke. Du er kun et barn. - Hvad er du selv? 14?
Jeg går. Det er slemt nok at være her. Jeg gider ikke hænge på dig.
Hvorfor er du her så?
Mine forældre står i Kodak-teltet og betager bondeknoldene,
mens jeg søger ægthed på dette falske sted.
Hvad er falsk ved at håbe på en bedre fremtid?
- Jeg tror ikke på fremtiden. - Jeg tror ikke på flabethed.
- Mor dig godt. - Det skal jeg nok.
Når jeg skriver min prisvindende opgave om den fantastiske fremtid,
vil selv du tro på den.
Hvis et menneske og en mur fik et barn, har jeg lige mødt ham.
Janie? Sport?
Juhu! Marion, hvor er du?
Jeg står på en bænk. Skal du ikke melde mig?
Hvad skulle jeg gøre?
Jeg kunne ikke skrive, og nu var jeg blevet væk.
Belgiske vafler!
Nå, fotograferer du skidt?
Ikke fordi dine billeder er noget skidt...
Hvad vil du?
Vi skriver opgave til skolen, men jeg har ingen idéer.
Jeg så, at du udspionerede mig uden at få lov. Og så blev jeg væk.
- Kan du hjælpe med at finde de andre? - Nej.
Ved du godt, at du ikke er særlig sød?
- Men mine forældre kan. Kom. - Nå, okay. Super.
- Jeg hedder i øvrigt Harriet. - Mit navn er Chuck.
Jeg har smagt fremtiden, Janie.
Den er fra Belgien, og den er en vaffel.
Og den vil forandre verden.
Fokuser. Vi må finde Harriet.
Fokuser. Må finde hende.
Jeg skrev "Harriet" med flødeskum på en vaffel.
På servietten under står der: "Mød os ved..."
Er det min serviet?
Hvordan skal Harriet nu finde os?
Deroppe kan I se verdens mest berømte cirkusklovn.
Smil til os, hr. klovn. Du er på det største fotografi i verden.
Det eneste større her er Royal Tires pariserhjul.
Chuck.
Hej, skat.
- Kommer du allerede? - Og du har en veninde med. Skønt.
Navnet er Harriet M. Welsch, og jeg er ret skøn. Tak.
- Hun er blevet væk. Kan I hjælpe hende? - Jamen dog.
Vi er midt i en rundvisning.
Men bare rolig, unge dame. Chuck kender stedet bedre end os.
- Følg hende hen til vagterne, skat. - Okay.
- Du er i gode hænder. - Farvel, min skat.
Tag det roligt derude, min dreng. Overdriv nu ikke.
Stop. Jeg ved, hvad jeg laver. Kom, Harriet. Der er langt derover.
Ja. Måske kan det få sat gang i knolden.
Du er et sært barn. Måske er der stadig håb.
Kom, du lærer måske noget.
Hvad tror du, udstillingen handler om?
- Verdensfred? - Forkert!
Om fjolser fra hele verden, der vil tjene penge.
Alle standene er pyntet op for at sælge bras. Det er alvor, Harriet.
Skriv det ned.
Så får jeg dumpekarakter og kan glemme alt om at blive forfatter.
Det ved du ikke. Og alle de kloge ved ikke, hvad der sker i fremtiden.
Og det gør du?
At leve i nuet fjerner frygten for ikke at vide det. Hvad føler du nu?
Tragedie! Hvis jeg ikke får en idé,
giver hr. Horatio mig dummepeterhat på, til mit hoved er en kegle.
I fremtiden. Hvad oplever du lige nu?
Altså lige nu...
...er det solskin. Folk smiler.
Mit hår dufter af saltkringler.
Er det ikke bedre end at bekymre sig?
- Skal vi komme videre? - Ja ja.
Se alt det bras. Kun et fæ ville gå med sådan en.
Nu må vi se, om I har hørt efter.
Jeg hører altid efter.
Frøken Hawthorne, er du sød at bære alle mine fine ting?
Kan nogen fortælle mig navnet på en af designerne?
Hvad siger frøken Welsch?
- Det er ude med os! - Jeg venter, frøken Welsch.
Charles Eames.
Korrekt. Flot, frøken Welsch. Dejligt, at nogen er fuldt til stede.
- Kan du parodiere Harriet? -Åbenbart.
Min stemme bliver lysere af angst.
- Vagterne er derhenne. - Wow, hvad er det?
Synes du stadig ikke, fremtiden er spændende?
Billedtelefoner. Tror du, folk gider se på hinanden, mens de taler?
Selvfølgelig!
Jeg vil gerne se Janie grine ad mine vitser og ikke bare høre hende grynte.
- Har du fået nogen idéer? - Nej.
Det er verdens mest futuristiske sted. Hvor svært kan det være?
En forfatter kan ikke skrive om hvad som helst.
- Man må finde ting, som andre ikke kan se. - Ja.
Du må fange den rigtige vinkel, som kun du kan.
Det er et stort pres at gøre det helt rigtigt.
At skrive ord er nemt. Tale på papir.
Så kan du jo skrive, hvad du synes er spændende ved fremtiden,
og så tager jeg billeder? Den bedste kunstner vinder.
Okay, aftale.
Pas godt på den.
- Må jeg tage et billede af dig? - Et portræt? Hvor idéforladt.
- Harriet! - Min finger smuttede.
Tiden er gået. Se.
Meget livlige. Ikke dårligt for en amatør.
Tak. Din tur, vigtigper.
"Fremtiden er affald."
- Fik du ikke andet ud af det? - Tænk over det.
Uanset hvad der sker, vil der altid være affald.
Og der vil altid være nogen til at fjerne det.
Vent. Du mener altså...
Fremtiden er skraldemænd.
Nej, fremtiden er helt sikkert affald.
- Skraldemænd. - Affald.
Kan det ikke være begge dele?
Fremtiden er affald og skraldemænd? Det er sandt.
Fremtiden er affald og skraldemænd! Fremtiden er affald og skraldemænd!
Hørte du det? Fremtiden er affald og skraldemænd!
- Hvad er klokken? - Halv fem.
Jeg når det ikke. Er vi der snart?
Vagterne er derhenne, men vi kan da selv finde din klasse.
Vi skal bare højere op.
Din far sagde, at det eneste højere end Kodak-teltet...
Pariserhjulet!
- Kom, vi løber om kap! - Se, er det ikke din lærer?
Hov!
- Ikke løbe! - Ja, man må ikke løbe!
- Så kan de lære det. - Det kan de.
Er du okay?
Ja, bare lidt forpustet. Kan vi sætte os lidt?
Jeg ved hvor.
God tur.
- Går det bedre? - Jeg sagde, det går fint.
Okay. Hvis det ikke går fint, er det okay.
Kig efter din klasse. Var det ikke det, vi skulle?
Jo, men...
Jeg hader, når folk er bekymrede for mig. Jeg har det fint!
Den tone kendte jeg godt. Han har det slet ikke fint.
Jeg ville hjælpe Chuck, men som i opgaven kunne jeg ikke finde ordene.
Der er min klasse! Jeg skal nå derned inden navneopråb.
Nej, det sker bare ikke! Jeg må ned fra det pariserhjul.
- Jeg har jo intet skrevet! - Du virker bekymret.
Du kender ikke hr. Horatio. Han ringer til mine forældre.
Ja, måske. Måske får du ballade, dumper eller kommer på militærskole.
Men bekymring hjælper ikke. Det gør bare ondt. Tro mig, jeg ved det.
- Hvordan? - Fordi...
...jeg bekymrer mig om, hvilken fremtid der venter mig.
Du tror jo slet ikke på fremtiden.
Jeg vil ikke sige det. Det lyder så dramatisk.
Jeg har en hjertefejl. Så fremtiden bekymrer mig.
Jeg stoler kun på det, der sker lige nu. Og det holder mig inspireret.
Så derfor var Chucks forældre bekymrede.
Og derfor blev han forpustet, og derfor virkede han ensom.
Bare ham og hans kamera. Han var bange for at komme noget til.
Tænk, at dagen er slut.
Græder han?
Navneopråb. Hvem vil læse navnene, mens jeg tjekker?
Jeg synes, Sport skal læse navnene op.
Alle navnene.
- Så kan jeg ikke spille Harriet. - Tal langsomt.
Langsommere, end du har gjort hele dit liv.
Jeg har aldrig prøvet den her før. Udstillingen ser ikke værst ud herfra.
Man skal bare se den fra en anden vinkel.
- Har jeg hørt. - Det er et godt råd.
Synd, vi ikke fandt dem i tide.
Jeg kender ikke fremtiden, men du har lært mig, at det er okay.
Ikke flere bekymringer!
Nu skal jeg leve i nuet lige nu!
Sammen med dig.
Okay... Thomp... son?
- Her. - Og her står... Tanaka?
Her.
Walden?
Skynd dig. Bussen kommer snart.
Hvad er der, Sport? Næste navn er Welsch, som i Harriet M.
Av! Hjernefrys!
Sig det nu bare!
Welsch, Harriet.
- Sidder i pariserhjulet? - Hvad gør hun?
- Jeg vil ikke tale på Harriets vegne... - Men det gjorde du jo.
Men hun var ikke færdig med udstillingen, og det er Janie og jeg heller ikke.
Jeg lytter.
Vi var ikke oppe i verdens højeste pariserhjul,
så hvordan kan vi sige, at vi har set Verdensudstillingen?
Børn, til pariserhjulet!
- Hvad så med bussen? - God idé.
Sæt alle mine fine ting ind, så kommer vi.
Vent, jeg vil også med.
Den vipper meget.
Er det din klasse?
Jeg tør ikke kigge. Går de ind i bussen? Kører de?
Ikke helt.
Fin idé, Harriet! Gid jeg havde fundet på det.
Tak. Tror jeg nok.
Hej! Jeg ved ikke hvordan, men I har reddet mit liv.
Betal mig i belgiske vafler!
- Dine venner holder meget af dig. - Jeg er så sød.
Men du er også sød, Chuck.
- Må jeg tage et billede af dig? - Vil du tage et billede af et menneske?
Ja, et rigtigt menneske. Jeg kalder det "Harriet, forfatteren".
Du behøvede bare spørge.
Jeg vidste, hvad jeg ville skrive.
Hvad er det mest spændende ved fremtiden? spurgte de.
Men den dag på udstillingen opdagede jeg noget mere spændende.
En lille ting vi kalder nutiden.
Fremtiden rummer så mange muligheder, men også en masse, vi ikke ved.
Og frygt kommer tit af ikke at vide.
Går mine drømme ikke i opfyldelse? Sker der noget slemt?
Bliver jeg helt alene? Men hvis vi lever i nuet,
kan vi møde en ven, der udfordrer os til at blive bedre.
"Til at tænke anderledes og skabe noget ægte.
En, som ændrer vores syn på det overordnede billede.
Fremtiden er gætværk, til den kommer.
Hvis vi ikke venter på, at andre skal skabe den, kan vi selv gøre den bedre.
Sammen."
HEMMELIGT
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve