‫היריד העולמי של 1964.
‫תארו לעצמכם קרנבל רגיל, ‫ואז תכניסו אותו לחללית
‫ותעיפו אותו ישר לחלל, ורק תתחילו להתקרב.
‫זה היה אחד הטיולים האלה ‫שלא רצית לחזור מהם הביתה לעולם.
‫ברוכים הבאים לחגיגת העתיד 2, ‫הדרכון שלכם לעולם המחר.
‫מדליק. ‫-מגניב. זה קול.
‫רכבות תת-ימיות יגשרו בין יבשות ומסחר.
‫אני רוצה לחיות מתחת למים.
‫תצטרכי לעצור את הנשימה כדי להביא את הדואר.
‫אני עושה את זה גם ככה, ‫תיבת הדואר שלנו נמצאת ליד פח הזבל.
‫תראו את כל אנשי העתיד הקטנטנים.
‫היי, אנשי עתיד קטנטנים!
‫תישארי בתוך הרכב, הרייט.
‫ענקית איומה!
‫ברחו, אנשי עתיד קטנטנים! ‫הורסת-כיף ענקית תוקפת את העיר.
‫מר הוראציו, הרייט וג'ייני מפריעות.
‫ילדים, תפסיקו להפריע לעתיד.
‫אתם הורסים את הנסיעה ‫המופלאה האחרונה של היום.
‫אתם קולטים איזה דברים ראינו היום?
‫רובוטים משרתים, ‫מכוניות חשמליות, לוויינים!
‫תארו לעצמכם ‫אחרי מה הייתי יכולה לרגל מהחלל.
‫הלוואי שהייתי יכול לאכול ‫את כל מזונות העתיד המוזרים כאן.
‫כלומר, מה זה ופל בלגי?
‫הניחוש שלי הוא שזה ופל ו... ‫תישאר איתי, הוא מבלגיה.
‫וואו.
‫בסדר, תלמידים. נצלו את הזמן הזה ‫כדי לכתוב רעיונות אחרונים לעבודות שלכם.
‫על סמך מה שראיתם ביריד, ‫מה מרגש אתכם יותר מכול לגבי העתיד?
‫מה מרגש אותי יותר מכול לגבי העתיד? ‫רק הכול.
‫חמש דקות החל מעכשיו, כולם. ‫כתיבה נעימה.
‫מה מרגש אותי יותר מכול לגבי העתיד?
‫רכבי חלל, מברשת שיניים חשמלית.
‫אני לא מצליחה לבחור. תתמקדי, הרייט.
‫הדבר שמרגש אותי יותר מכול לגבי עתיד הוא...
‫לא האמנתי.
‫לראשונה בחיי, לי,
‫להרייט מ' וולש, ‫הסופרת הדגולה בעתיד, היה...
‫מחסום כתיבה.
‫"אני רק רוצה להיות ‫אתה רק רוצה להיות
‫אנחנו רק רוצים להיות
‫אהיה מי שאהיה
‫האוטונומיה שלי
‫לא, לא אסתפר
‫ואלבש מה שבא לי
‫אני אוהבת להיות מי שאני
‫אני לא רוצה ‫אתה לא רוצה
‫אנחנו לא רוצים שיגידו לנו מה לעשות..."
‫עולם המחר -
‫"הרייט המרגלת"
‫על פי ספרה של לואיז פיציו -
‫אם אני רוצה לגלות ‫את הרעיון הטוב ביותר למצגת בכיתה,
‫אני צריכה דרך אחרת להביט בדברים.
‫יפה. אבל למה עצרת בזה?
‫קדימה, עתיד. תראה לי מה אתה שווה.
‫אל תדאגו, יש לי רישיון לחליפת הטיסה.
‫זו היציאה שלי. להתראות.
‫וואו. כריך עגבנייה מהעתיד.
‫מעדן.
‫רובוט גולי, ‫מה מרגש אותך יותר מכול לגבי העתיד?
‫אני מתוכנתת לא לענות על השאלה הזו
‫כי מרגלת טובה מגלה דברים בעצמה.
‫אני לא צריכה עוד רעיונות, ‫רק רעיון מושלם אחד.
‫כולם כתבו כאילו זה לא סיפור.
‫אפילו פינקי ווייטהד.
‫מר הוראציו.
‫סיימתי מוקדם, אז אם מישהו עוד מתקשה,
‫אני יכולה לעזור לו, כמובן.
‫תתחפפי, מריון.
‫איך אהיה סופרת עתידית דגולה ‫אם אני לא יכולה לכתוב על העתיד
‫במקום שכולו מלא בעתיד?
‫הזמן תם.
‫טוב, תלמידים, ‫יש לנו קצת זמן לפני שעלינו לחזור.
‫מי רוצה לטעום ופל בלגי?
‫זה נשמע חגיגה.
‫יש!
‫את בסדר, הרייט?
‫אני בסדר.
‫היי, צילמת אותי הרגע?
‫היי!
‫קדימה, הרייט. ‫ממתינים לנו ופלים עתידיים.
‫ראיתם את זה? איזה חטטן.
‫כן, הרייט. ‫מי היה מרגל אחרי מישהו בלי רשות?
‫נכון? אעקוב אחריו ואגלה.
‫אל תעשי את זה. ‫אם מר הוראציו יגלה שברחת,
‫העתיד שלך יהיה בריתוק.
‫אתה צודק בהחלט, ספורט. אז כדאי שתחפו עליי.
‫אול גולי אמרה פעם, ‫"אם סיפור מוביל, לכי בעקבותיו."
‫סליחה.
‫תפסתי אותך!
‫מה נסגר?
‫למה צילמת אותי בלי רשות?
‫לא צילמתי אותך.
‫צילמת את הדף המקומט מהמחברת שלי?
‫את רואה דף ממחברת. אני רואה אמת.
‫זבל, סדקים, דברים שאנשים מפספסים. ‫זו אמנות.
‫אני צלם.
‫את לא תביני. את רק ילדה.
‫ילדה? בן כמה אתה, 14?
‫אני צריך ללכת. גרוע מספיק שאני תקוע ביריד.
‫אני לא רוצה להיות תקוע גם איתך.
‫אם אתה שונא את זה כל כך, ‫למה אתה כאן בכלל?
‫ההורים שלי עובדים באוהל של "קודאק". ‫הם מרשימים את הפראיירים
‫ואני צריך למצוא משהו אמיתי ‫במקום המזויף הזה.
‫מה מזויף באנשים שמקווים לעתיד טוב יותר?
‫אני לא מאמין בעתיד.
‫ואני לא מאמינה בגסות רוח.
‫תיהני מהיריד, ילדה.
‫אני איהנה.
‫ואחרי שאכתוב את העבודה זוכת הפרסים שלי
‫שתספר כמה מדהים יהיה העתיד,
‫אפילו אדם כמוך יאמין בו.
‫אם לאדם ולקיר בטון היה נולד תינוק, ‫הרגע פגשתי אותו.
‫ג'ייני! ספורט!
‫מריון! איפה את?
‫אני עומדת על ספסל. הגיע הזמן להלשין עליי.
‫לא ידעתי מה לעשות.
‫כבר הייתי אבודה כי לא ידעתי על מה לכתוב ‫ועכשיו הלכתי לאיבוד באמת.
‫דוכן הוופל הבלגי!
‫איך הולך עם צילומי הזבל?
‫רגע, לא התכוונתי שהצילומים שלך זבל, התכוונתי...
‫מה את רוצה?
‫הייתי עם הכיתה שלי ‫ואנחנו אמורים לכתוב עבודה,
‫אבל אני לא מצליחה להחליט מה לכתוב.
‫ואז ראיתי אותך וחשבתי, ‫"אף אחד לא מרגל אחריי בלי רשות,"
‫אבל אז הלכתי לאיבוד.
‫אתה יכול לעזור לי ‫למצוא את הכיתה שלי, בבקשה?
‫לא.
‫מישהו אמר לך פעם שאתה לא נחמד במיוחד?
‫אבל ההורים שלי יכולים. בואי נלך לשאול.
‫בסדר. אחלה.
‫אני הרייט, דרך אגב.
‫צ'אק. שמי צ'אק.
‫טעמתי את העתיד, ג'ייני.
‫הוא מבלגיה. הוא ופל,
‫והוא ישנה את העולם.
‫תתמקד, ספורט. עלינו למצוא את הרייט.
‫להתמקד. חייבים למצוא אותה.
‫כתבתי את השם של הרייט בקצפת על הוופל ‫והשארתי אותו בתא.
‫יש מתחתיו פתק על מפית שאומר, ‫"פגשי אותנו ב..."
‫הרייט, פגשי... -
‫זה פתק המפית שלי?
‫ספורט, איך הרייט תמצא אותנו עכשיו?
‫אתם ודאי מזהים ששם למעלה נמצא
‫הליצן המפורסם בעולם.
‫תן חיוך, אדון ליצן,
‫אתה מופיע בתמונה הגדולה ביותר ‫שפותחה אי פעם.
‫הדבר היחיד שגבוה יותר ביריד ‫הוא גלגל הענק המלכותי.
‫צ'אק.
‫היי, מותק.
‫לא ציפינו לפגוש אותך לפני ארוחת הערב.
‫ובטח שלא עם חברה. נפלא.
‫שמי הרייט מ' וולש ‫ואני באמת די נפלאה. תודה.
‫היא גם הלכה לאיבוד. אתם יכולים לעזור לה?
‫אוי, לא.
‫טוב, אנחנו באמצע סיור.
‫אבל אל חשש, גברת צעירה. ‫צ'אק מכיר את המקום טוב מאיתנו.
‫צ'אק יקירי, קח אותה לתחנת המאבטחים.
‫בסדר.
‫את בידיים טובות מאוד.
‫ביי, מותק.
‫תהיה רגוע שם בחוץ, בן. ‫אל... אתה יודע, תגזים.
‫אבא, תפסיק. אני יודע מה אני עושה.
‫בואי, הרייט. מצפה לנו דרך ארוכה.
‫זה בצד השני של היריד.
‫בסדר. אולי הצצה אחרונה ‫תגרום לראש שלי לחשוב.
‫את באמת ילדה מוזרה, הרייט.
‫אולי יש לך עוד תקווה.
‫תישארי קרובה אליי. אולי תלמדי משהו.
‫שיעור ראשון. ‫מה לדעתך העיקר ביריד הזה?
‫שלום עולמי? ‫-טעות.
‫העיקר ביריד הוא פראיירים מהעולם כולו ‫שמנסים להרוויח קצת.
‫שתו לימונדה עתידית -
‫כל אוהל שייך...
‫מזכרות שווייצריות -
‫למותג שמוכר שטויות.
‫זה עמוק ורציני, הרייט.
‫כדאי שתכתבי את זה.
‫אם אכתוב את זה, העבודה שלי תקבל ציון נכשל,
‫שיכשיל את סיכויי להיות סופרת לנצח!
‫את לא יודעת את זה. ‫בדיוק כמו שהגאונים האלה לא יודעים
‫אם הדברים העתידיים האלה יקרו.
‫ואתה יודע יותר מהם?
‫אני יודע שחיים בהווה מבטלים את הדאגה
‫מכך שאנחנו לא יודעים מה עומד לקרות. ‫מה את מרגישה ברגע זה?
‫אבודה! אני לא מוצאת רעיון לעבודה שלי,
‫מר הוראציו יאלץ אותי ‫לחבוש את כובע הסתומים
‫עד שהראש שלי יהפוך לחרוט.
‫זה בעתיד. מה את חווה ברגע זה?
‫טוב...
‫ברגע זה ממש?
‫השמש זורחת,
‫אנשים מחייכים.
‫לשיער שלי יש ריח של בייגלה.
‫זה לא עדיף על החשש ממה שעומד לקרות?
‫בוא נמשיך ללכת, בסדר?
‫כן, נמשיך.
‫מזכרות שווייצריות -
‫תראי איזה שטויות.
‫רק טמבל היה חובש את זה.
‫עכשיו, בואו נראה אם הקשבתם.
‫אני תמיד מקשיבה.
‫מיס הות'ורן, תוכלי לעזור לי ‫ולהחזיק כמה דברים יקרי ערך שלי?
‫מישהו יכול להגיד לי את שמו ‫של אחד המעצבים בתצוגה הזו?
‫אולי מיס וולש?
‫אבודים. כולנו אבודים.
‫אני ממתין, מיס וולש.
‫צ'ארלס איימס, מר ה'.
‫נכון. עבודה טובה, מיס וולש. ‫טוב שמישהי נוכחת לגמרי.
‫לא ידעתי שאתה יודע לחקות את הרייט.
‫גם אני לא.
‫אני חושב שהקול שלי ‫הופך גבוה יותר כשאני מפחד.
‫אוהל המאבטחים נמצא שם.
‫וואו, מה זה?
‫איך אתה יכול לראות את זה ‫ולא להתרגש לגבי העתיד?
‫טלפונים עם תמונה?
‫את באמת חושבת שאנשים ירצו ‫להביט באחרים בזמן שידברו?
‫ברור!
‫אשמח לראות את ג'ייני צוחקת מהבדיחות שלי
‫במקום לשמוע אותה נוחרת על הקו.
‫אז כבר יש לך רעיון?
‫לא.
‫זה המקום הכי עתידני בעולם.
‫כמה קשה זה יכול להיות?
‫כשאתה סופר אמיתי, ‫רעיונות לא יכולים להיות סתמיים.
‫אתה צריך למצוא דברים שאחרים לא רואים.
‫כן.
‫כמו שצריך לתפוס את העולם ‫מהזווית הנכונה בדיוק
‫ורק אתה מסוגל, בסדר?
‫לפעמים אני מרגישה ‫שמלחיץ מאוד לעשות את זה נכון.
‫כתיבת מילים זה קל. ‫זה סתם לדבר על הדף.
‫אם אתה חושב שזה קל כל כך,
‫מה דעתך שאתה תכתוב ‫על מה שמרגש אותך בעתיד
‫ואני אצלם את היריד?
‫מי שהאמנות שלו תהיה טובה יותר, ינצח.
‫בסדר. עשינו עסק.
‫תשמור על זה. ‫-תשמרי על זה.
‫אפשר לצלם אותך?
‫דיוקן? זה מה זה רגיל.
‫הרייט!
‫האצבע שלי החליקה.
‫הזמן נגמר. ‫תראה ותבכה.
‫יש בהן הרבה חיים. לא רע לחובבנית.
‫תודה. תורך, חכמולוג.
‫"העתיד הוא זבל"?
‫זה כל מה שלמדת מהמקום הזה?
‫תחשבי על זה, הרייט.
‫לא משנה מה יקרה בעתיד, תמיד יהיה זבל.
‫זה אומר שתמיד יהיו שרתים שינקו.
‫רגע, אז את אומרת...
‫ברור שהעתיד הוא שרתים.
‫אין מצב. העתיד הוא לגמרי זבל.
‫שרתים. ‫-זבל.
‫למה לא גם וגם?
‫העתיד הוא זבל ושרתים?
‫זה מוצא חן בעיניי. זו האמת.
‫העתיד הוא זבל ושרתים! ‫העתיד הוא זבל ושרתים!
‫שמעתם את זה? ‫העתיד הוא זבל ושרתים!
‫מה השעה? ‫- 16:30.
‫לא אגיע בזמן. ‫אנחנו קרובים לתחנת המאבטחים?
‫היא ממש בהמשך, אבל למה להזמין משטרה ‫אם אפשר למצוא את הכיתה בעצמנו?
‫אנחנו רק צריכים להגיע למקום גבוה יותר.
‫אבא שלך לא אמר שהדבר היחיד ‫שגבוה יותר מהאוהל של "קודאק" הוא...
‫הגלגל הענק!
‫קדימה, צ'אק. נתחרה.
‫תראי, זה לא המורה שלך?
‫היי!
‫היי, אסור לרוץ!
‫כן, אסור לרוץ!
‫הראינו להם מה זה.
‫לגמרי.
‫אתה בסדר?
‫בסדר. רק קצר נשימה קצת. אפשר לשבת?
‫אני מכירה מקום מושלם.
‫תיהנו.
‫אתה מרגיש טוב יותר?
‫אמרתי שאני בסדר.
‫בסדר.
‫אם אתה לא בסדר, גם זה בסדר.
‫בואי פשוט נחפש את הכיתה שלך.
‫זה לא מה שאנחנו אמורים לעשות?
‫כן, אבל...
‫תפסיקי לדאוג לי. אני שונא שדואגים לי.
‫אני בסדר!
‫הכרתי את ה"אני בסדר" הזה.
‫זה צופן שאומר ‫"אני הכי לא בסדר שאפשר להיות."
‫רציתי לעזור לצ'אק,
‫אבל בדיוק כמו עם העבודה שלי, ‫לא היו לי מילים.
‫הנה הכיתה שלי.
‫אם לא אגיע לשם לפני שיקראו שמות, ‫אני אבודה.
‫לא, אסור שזה יקרה. ‫אני צריכה לרדת מהמתקן הזה!
‫עוד לא התחלתי את העבודה שלי בכלל.
‫את נראית מודאגת.
‫אתה לא מכיר את מר הוראציו, ‫הוא יתקשר להורים שלי!
‫אולי.
‫ואולי תסתבכי בצרות או תיכשלי, ‫או שתישלחי לפנימייה צבאית.
‫אבל הדאגה לא תשפר את המצב.
‫הדאגה רק כואבת. תאמיני לי. אני יודע.
‫איך?
‫כי...
‫כי לפעמים אני דואג ‫לגבי מה שהעתיד טומן בחובו בשבילי.
‫חשבתי שאמרת שאתה לא מאמין בעתיד.
‫אל תאלצי אותי להגיד את זה. ‫זה נשמע דרמטי מאוד, אבל...
‫יש לי מחלת לב.
‫אז לפעמים אני חושש מהעתיד.
‫הדבר היחיד שאני יכול לבטוח בו ‫הוא מה שקורה עכשיו.
‫וזה... שומר על ההשראה שלי.
‫אז זו הסיבה שההורים של צ'אק דאגו כל כך,
‫הסיבה שהיה קצר נשימה כל כך ו...
‫הסיבה שהוא נראה בודד כל כך.
‫רק הוא והמצלמה שלו. הוא פחד שייפגע.
‫אני לא מאמין שהיום הזה נגמר.
‫הוא בוכה?
‫קריאת שמות.
‫מי יכול להקריא את השמות ‫בזמן שאני אסמן את כולם?
‫אני חושבת שכדאי שספורט יקריא שמות, ‫מר הוראציו.
‫את כל השמות.
‫אני לא יכול להיות הרייט ולהקריא שמות.
‫דבר לאט, ספורט.
‫דבר לאט יותר משדיברת כל החיים הארורים שלך.
‫תשמעי, לא הייתי במתקן הזה מעולם.
‫היריד נראה... לא נורא מכאן, אפשר להגיד.
‫היית רק צריך לראות אותו באור אחר.
‫כך אמרו לי.
‫זו עצה טובה.
‫אני מצטער שלא מצאנו את הכיתה שלך בזמן.
‫אני לא יודעת את העתיד, ‫אבל ממך למדתי שזה בסדר.
‫אז לא עוד דאגות.
‫הגיע הזמן לחיות כאן ועכשיו!
‫איתך.
‫בסדר, תומפסון?
‫כאן.
‫ועכשיו מגיע טנקה?
‫כאן.
‫וולדן?
‫מהר, ספורט. האוטובוס כמעט הגיע.
‫מה הבעיה, ספורט? ‫השם הבא הוא וולש. כלומר הרייט מ'.
‫וואו. קפא לי המוח.
‫פשוט תגיד את זה!
‫וולש, הרייט.
‫נמצאת על הגלגל הענק? ‫-מה?
‫מר הוראציו, אני לא רוצה לדבר בשם הרייט...
‫אבל דיברת בשם הרייט.
‫אבל היא אמרה לי שלא סיימה עם היריד העולמי,
‫ונראה שגם ג'ייני ואני לא.
‫אני מקשיב.
‫מכיוון שלא עלינו על הגלגל הענק ‫הגבוה בעולם,
‫איך נוכל להגיד שהיינו ביריד העולמי ‫אם לא נבדוק אותו?
‫תלמידים, אל הגלגל הענק!
‫מה עם האוטובוס?
‫רעיון טוב, מיס הות'ורן.
‫קחי את הדברים יקרי הערך שלי לשם,
‫אנחנו כבר חוזרים.
‫רגע. גם אני באה.
‫וואו. זה ממש מתנדנד.
‫הרייט, זו הכיתה שלך?
‫אני לא יכולה להסתכל.
‫הם עולים על האוטובוס? הם נוסעים מכאן?
‫לא בדיוק.
‫רעיון טוב, הרייט. ‫חבל שאני לא חשבתי עליו קודם.
‫תודה. אני חושבת.
‫היי, חברים. אני לא יודעת איך עשיתם את זה, ‫אבל הצלתם את חיי.
‫תחזירי לי בוופלים בלגיים.
‫החברים שלך מחבבים אותך מאוד.
‫אמרתי לך שאני נפלאה.
‫אבל גם אתה נפלא, צ'אק.
‫הרייט, אני יכול לצלם אותך?
‫אתה בטוח שאתה בסדר? אתה רוצה לצלם בן אדם?
‫אני רוצה לצלם תמונה של אדם אמיתי.
‫אקרא לתמונה, "הרייט, הסופרת."
‫היית צריך רק לבקש.
‫סוף כל סוף ‫ידעתי על מה לכתוב את העבודה שלי.
‫מה מרגש אותי יותר מכול לגבי העתיד? ‫זו הייתה השאלה.
‫אבל אחרי היום שלי ביריד, ‫גיליתי משהו מרגש עוד יותר,
‫משהו קטן ששמו ההווה.
‫בעתיד יש המון אפשרויות,
‫אבל יש גם המון דברים שאנחנו לא יודעים.
‫והמון פחד נובע מאי ידיעה.
‫מה אם החלומות שלי לא יתגשמו? ‫מה אם יקרה משהו רע?
‫מה אם אהיה לבד?
‫אבל אם אתה חי כאן ועכשיו,
‫אתה עשוי לעצור ולפגוש חבר ‫שיאתגר אותך להיות טוב יותר.
‫לחשוב אחרת, ליצור משהו אמיתי.
‫מישהו שישנה את האופן ‫שבו אתה רואה את התמונה הגדולה.
‫כי העתיד הוא ניחוש עד שאינו כזה.
‫ומכיוון שלא חיכיתם שמישהו אחר ייצור אותו,
‫אתם יכולים לשפר אותו.
‫יחד.
‫סודי ביותר -
‫תרגום: אסף ראביד