Tetu Gollyovou znám celý život,
takže jsem expert na to, co má ráda.
Například Alenku za zrcadlem od Lewise Carrolla.
„Nadešel čas, řekl Mrož, mluvit o tom, co lidé znají:
O botách, lodích, vosku. A o hlávkách a králích.
A proč jen moře vře tu...“
„A zda vepři křídla mají.“
Moc ráda pojmenovává mraky. Má na to vlastní metodu.
Ten vypadá jako kumulonimbus.
A já mám svou.
Ten vypadá jako smutný buvol jménem Monika.
Je taky nadšená do správného držení těla.
Bradu nahoru, ramena dozadu.
Proč mě mučíš?
S dobrým držením těla se můžeš na svět dívat zpříma.
Zároveň jsem věděla, co vše nesnáší.
A na vrcholu toho seznamu bylo broukání.
Jestli samým štěstím musíte vydávat zvuk, měl byste se nechat vyšetřit.
- Jé, broukající kolibřík. - Tak šťastný nikdo není.
Takže když jsem viděla, že si teta brouká, věděla jsem, že něco nehraje.
Setsakra nehraje.
Já chci prostě být. Ty chceš prostě být.
My chcem prostě být.
A já budu si, kým zamanu si,
řeči nechte si.
Ne, neostříhám se,
oblíkám se, jak chci,
já ráda mám, když sama sebou jsem.
Já si nenechám... Ty si nenecháš...
My si nenecháme poroučet.
„TETINA ROMANCE“
ŠPIÓNKA HARRIET
PODLE KNIHY
Tak si broukala.
- Taky si broukám. - Tahej silněji.
Teta Gollyová nesnáší broukání, jako slimák nesnáší sůl.
Třeba ji vláda při tajné operaci nahradila robotem.
A pak udělala tohle.
To je milé.
Není to milé. Je to...
Silněji.
Ne, ne. To je moc silně.
Co to děláte?
Jimmy Feltzer od loňska vyrostl o 8 čísel a nahradil mě v basketbalovém týmu.
Pro Čiperu je každý centimetr dobrý.
Dáme teď ruce?
Mohla bys pomoct.
Doufala jsem, že to spraví Město,
hra, při níž si každý týden vymýšlíme postavy žijící ve fiktivním Městě.
Teto Gollyová, představuji ti Napoleona Slonaparte.
Pronese velký projev.
Harriet, já zapomněla. Požádala jsem tvou matku o volno na večer.
Ale Město hrajeme každé pondělí. Tak to máme zavedené.
Budeme si muset zahrát jiný večer.
Tak dobrá, teto Gollyová. Vyklop to. Co se děje?
O čem to mluvíš?
Broukáš si.
Vážně? To je divné. Já a broukání?
Tak hezký večer, Harriet.
Ahoj Catherine.
Ahoj Georgi.
Už jsem ho viděla. Rozvážel zboží pro Garciaovy.
Co dělal s tetou Gollyovou?
Ohromně ti to dnes sluší, Catherine.
Broukání a hihňání?
Život je obří záhada.
To je každý tak jiný, když změní protějšek?
Prozkoumat. To může být důležité.
Takže teta Gollyová je zamilovaná, jo?
Já nevím. Možná.
Nejspíš.
Tak jo, určitě.
Mně to přijde nádherné.
Jo, když chceš, aby se tvá chůva vdala a odešla.
Ne.
Ne. S tetou máme zvláštní pouto.
Ach, Harriet.
Nebuď smutná, že to skončilo. Buď ráda, že to vůbec bylo.
To mi vždycky říká máma. Taky netuším, co to znamená.
Co na tom chlapovi vůbec vidí?
Chceš mou radu?
Jdi na ten nový film Greenzilla.
Nic ti nevyčistí hlavu jako sledovat, jak zmutovaný dinosaurus ničí Tokio.
Je to netvor.
Víš, podle mě je jen nepochopený.
Pan Waldenstein?
Ne, Greenzilla.
Víš, co potřebuješ, Harriet? Záložní plán, jako já.
Když teď má basketbalová kariéra skončila, chci se stát účetním.
Na to zapomeň.
Tak je Jimmy Feltzer vyšší než ty. To neznamená, že je lepší.
Do toho, Jimmy Feltzere! Jo!
Jimmy je nejlepší!
Někdy je zkrátka třeba vědět, kdy skončit.
Ty nekončíš.
Musíš bojovat.
Běhat, zvedat činky,
najít Jimmyho slabiny a sejmout ho.
- Jo! - Jo!
Nedovolíme mu tetu Gollyovou ukrást!
Jo!
Momentík... Počkat, co?
Jestli ten chlap neměl být můj Jimmy Feltzer,
musela jsem mu být v patách,
sledovat ho na každém kroku
a špehovat ho, dokud nevyhrabu všechnu špínu, co potřebuji.
Děkuji vám za dar.
Je mi potěšením.
Fajn, no tak byl štědrý.
Pomůžu vám s tím, paní.
Děkuji, milý mladý muži.
A hodný.
Něco s ním ale jistě v nepořádku bylo.
Ne, prostě to uměl s dětmi.
Po dvou hodinách špehování jsem na něj neměla nic.
Už jsem chtěla jít domů.
Zdravím, pane Waldensteine.
Chcete poštu teď, nebo ji doručit domů?
Vezmu si ji hned.
Dobrý špión se ale naštěstí nikdy nevzdává.
Dnes jen jeden pro paní Waldensteinovou.
Paní Waldensteinová?
Jako příjemkyně?
Georgi.
Jdu s ním do parku. Kdy dorazíš domů?
Jakmile dokončím práci.
To mě rozhodilo, vyvedlo z míry, vykolejilo.
Pan dokonalý přítel měl utajenou manželku a dítě?
Chtěla jsem to říct tetě Gollyové, ale tohle vůbec nebylo jen tak.
Potřebovala jsem důkaz. Potřebovala jsem tu obálku.
PANÍ WALDENSTEINOVÁ
Pospěšte si. Ať nemáte zpoždění.
Měla jsem si vzít ten šifon. Převléknu se.
Miláčku, už ses převlékla třikrát.
- Vypadáš ohromně, mami. - Myslíš?
Nemyslím. Vím.
Užij si večer, zlato.
Slečno, ať je v deset v posteli.
Jako vždy.
Harriet, co říkáš, že bychom si dnes zahrály Město?
Město vždycky hrajeme v pondělí.
Občas je vhodné zaběhnutý postup změnit.
Mám neskutečnou chuť na nanuk.
Tak dobře, pojďme do lahůdkářství Desantis.
Podle Janie ale nejlepší nanuky mají u Garciaových.
Ale to je absurdní, Harriet. Je to o sedm ulic dál.
Nepůjdeme takovou štreku jen kvůli nanuku.
Copak jsi neříkala, že je vhodné zaběhnutý postup měnit?
No tak tedy dobře.
Harriet?
Harriet, co to děláš?
Samozřejmě hledám pana Waldensteina.
Chci najít jeho bundu a v ní obálku, abych odhalila jeho malé tajemství.
Hledám nanuky!
Nanuky jsou tady.
Myslím, že ty dobré mají tady.
To není možné. Roztály by.
Máš pravdu. Jsem popleta.
No ale když už tu jsem, dám si nějaké bonbóny po centu.
Nestrávím tu celou noc.
Máš už jen minutu.
Já se ale nemůžu rozhodnout. Mají tu tak široký výběr.
Podívej. Mají bonbóny ve tvaru rtů.
Čtyřicet pět, 44, 43.
Catherine, to je ale překvapení.
Zdravíčko Georgi.
Pan Waldenstein dorazil. Ale kde měl bundu?
Chci ti představit Harriet.
Zdravím.
Rád tě konečně poznávám osobně, Harriet.
Catherine mi o tobě hodně vyprávěla.
To je zvláštní. Mně se totiž o vás ani slůvkem nezmínila.
No, tedy... My... Omlouvám se, Harriet.
Pan Waldenstein je můj...
Přítel?
Dá se to tak říct.
Nebo ne?
Pan Waldenstein má plno práce.
Zaplatíme ty bonbóny a půjdeme.
Víš co? Zas jsem dostala chuť na nanuka.
Kde je ta bunda? Přeci teď neodejdu s prázdnou.
Catherine, říkal jsem si...
Právě mi skončila směna a bylo by mi potěšením
strávit víc času s tebou a s touhle okouzlující mladou dámou.
Co kdybychom společně zašli do kina?
No já nevím.
Prosím.
Do kina bych šla nesmírně ráda, Harriet.
Ale slíbila jsem tvé matce, že budeš do deseti v posteli, takže...
Ale vždyť ještě není ani sedm.
Já vím, ale když ty dnešní filmy se vlečou pořád dál a dál.
Máme moře času.
A i když přetáhneme,
máma měla na sobě ty modré taftové šaty. No a víš, co to znamená.
Že se vrátí až dlouho po půlnoci.
Máma říká, že ji ty modré taftové šaty nutí tančit až do východu slunce.
Takže domluveno.
Catherine, co ty na to?
No tak fajn, ale musíme hlídat čas, ano?
Jaksepatří si to užijeme, viď?
Co to má s kolem?
Harriet, zmlkneš už?
Jak na něm můžete jezdit? Je celé otřískané a vratké.
Totiž, Harriet,
tenhle ohnutý přední ráfek je k nezaplacení při rychlém zatáčení.
Panenko skákavá. Na co půjdeme?
Co třeba Podzim přeje milencům?
V novinách psali, že je to romantický film roku.
GREENZILLA ÚTOČÍ
A co Greenzilla útočí? Prý je to nejlepší horor desetiletí.
Je kratší než Podzim přeje milencům.
Ano!
Abych mu ten dopis mohla vzít z bundy,
musela jsem sedět vedle něj.
No a neuškodí držet ty dvě hrdličky od sebe.
Promiň mi to, Georgi.
V pořádku. Jestli se to líbí Harriet, tak mně taky.
Není vám taky zima? Já mrznu.
Prosím, pane Waldensteine, nepůjčil byste mi bundu?
Na, vem si tohle.
Nadešel čas na plán B.
Teto Gollyová.
Co zase?
Nedala bys mi peníze na popcorn?
S dovolením, pardon. Promiňte. Omlouvám se. Procházím. Jejda!
- Harriet! - Ježíši.
Pane Waldensteine, moc se omlouvám. Jsem to ale nemehlo.
To je v pořádku, Harriet. Uklidím to.
Ne, ne. Je to moje chyba. Můžu...
Harriet, řekl, že to uklidí.
Prostě si sedni a přestaň dělat potíže.
Nechápu, že je mi pořád zima. Třesu se.
Prosím, vem si můj kabát.
No ne. Copak to mám v kapse?
Obálku adresovanou...
...paní Waldensteinové!
- Koukej si sednout, holčičko. - Jo!
Harriet, co to do tebe vjelo?
Zachraňuju tě před zoufalým životem plným bolesti a neštěstí, teto Gollyová.
Pan Waldenstein má utajenou manželku.
Paní Waldensteinová?
Georgi?
Já už musím jít.
Georgi, co se to tu děje?
V mém životě je opravdu paní Waldensteinová, ale není to má žena.
Je to moje matka.
Ano. Jsem dospělý muž, co bydlí s matkou.
Promiň, že jsem ti to neřekl, Catherine.
Proč by mi to vadilo?
A co ta paní, kterou jste políbil? Ta s děťátkem?
Tys ho špehovala?
Dávala jsem na tebe pozor.
- Špehovala? - Šli do parku.
Řekl jste, že ji milujete. Políbil jste ji i své dítě.
Cože?
Ne, Harriet.
To byla má sestra a můj synovec.
Přiletěli na návštěvu z Montrealu.
Ještě nikdy jsem z tebe nebyla tak zklamaná.
Ne, já jsem zklamaná z tebe.
To ty máš utajeného přítele.
Chtěla jsem ti to říct v pravý čas.
A ten by nadešel kdy? Nikdy?
Harriet, o co jde doopravdy?
O nic.
Jen že ho máš ráda a on má rád tebe
a vdáš se a odejdeš a už se nikdy nevrátíš a...
Harriet.
Já nechci, abys odešla.
Já nevím, jak to mezi mnou a panem Waldensteinem dopadne.
Vím ale, že tak jako tak budu muset brzy odejít,
protože dospíváš.
Ale slibuji, že neodejdu, dokud nebudeš připravená.
Dlužím vám omluvu, pane Waldensteine.
Omluva přijata pod jednou podmínkou.
Pod jakou?
Sejdeme se a ten film dokoukáme.
Platí.
Taxi!
To ne.
Kristepane! Welschovi.
Vědělas, že je ta party vedle kina?
- Taxi! - Ne.
- Proč odcházejí tak brzy? - Taxi!
Modré taftové šaty nikdy nezklamou.
Stříbrné podpatky.
- To je špatné? - Mámě dělají puchýře,
takže chce co nejdřív domů a zout je.
Vyruší ten modrý taft.
Máte průšvih?
Budeme mít, jestli nebudeme doma dřív.
Proč jsem jen přistoupila na tenhle potrhlý nápad?
Protože jsi zamilovaná.
Dělala jsem si poznámky.
Stíháme.
Jsem hodně rychlý.
Rychle! Za nimi.
Ztrácíme je.
Ujíždějí!
To nedopustím!
Šlapej!
Ať naskočí zelená! Zelená!
Jedeme!
- Zahněte. Je to zkratka. - Máš to mít!
Zatáčky řežete pěkně, pane W.
Já říkal, že je ten přední ráfek bomba!
Pátá avenue bude zacpaná. Dál na východ. Zahneme do centra po York avenue.
Asi jsem si natáhl sval.
- Budu šlapat. Sedejte do košíku. - Ne. To je absurdní.
Ty jsi moc malá a on moc velký.
Já to zvládnu!
Určitě? Zrovna se naučila jezdit na kole.
Matně si vzpomínám, jak jsi do mě nabourala.
Bez obav. Měla jsem tu nejlepší učitelku.
V klidu. To zvládneš.
Pamatuj. Dívej se, kam chceš jet.
Jde ti to.
Držte se!
Tetu Gollyovou znám celý život.
Myslela jsem, že ji znám líp než sebe.
I tak mi ale došlo, že mám ještě hodně co zjišťovat.
- Jsme tu! - Jo! Dokázalas to!
Vezmu Harriet. Jdi ke dveřím.
Připravena?
Jo.
Slečno Gollyová?
Co to provádíte s mým dítětem?
A sakra.
Harriet?
Slečno Gollyová. Co se to tu děje?
A kdo je ten cizí muž?
On... Oni...
Rád bych využil této příležitosti, abych se představil.
Na to už je myslím pozdě.
Tohle se mi vůbec nelíbí, slečno.
Mami, jen jsme zašli do kina.
Harriet, jdi dovnitř.
My nevěděli, že se vrátíte tak brzy.
No to je pěkné. Tak jste si řekly, že se vplížíte zpět a nikdo nic nezjistí?
Zapomněly jsme na ty stříbrné boty na podpatku.
Co řeknete na svou obranu, slečno Gollyová?
Zřejmě vám přišlo naprosto v pořádku
vzít Harriet na rande s cizím mužem
dávno po večerce. Na tomto zjevně nebezpečném kole.
Pane Welschi, paní Welschová.
Z hloubi duše vám slibuji,
že už se nic podobného nebude opakovat.
Na to tedy vemte jed.
Protože vy, slečno Gollyová, máte výpověď.
Já chci prostě být. Ty chceš prostě být.
My chcem prostě být.
Já si nenechám... Ty si nenecháš...
My si nenecháme poroučet.
A pomáhat se snažím vždy svému okolí.
Usmívám se
a pravdu říkat chci.
Já chci prostě být. Ty chceš prostě být.
My chcem prostě být.
Já si nenechám... Ty si nenecháš...
My si nenecháme poroučet.
A já budu si, kým zamanu si,
řeči nechte si.
Já chci prostě být. Ty chceš prostě být.
My chcem prostě být.
Ne, neostříhám se,
oblíkám se, jak chci,
já ráda mám, když sama sebou jsem.
Já si nenechám... Ty si nenecháš...
My si nenecháme poroučet.
Překlad titulků: Jiří Sailer