Я знаю Ол Ґоллі все життя,
тому добре розуміюся на тому, що вона любить.
Наприклад,
«Алісу в Задзеркаллі» Льюїса Керрола.
«Морж сказав: "Пора багато про що поговорити:
про взуття, кораблі та сургуч... Про капусту й королів...
І про те, чому море таке гаряче..."»
«І про те, чи є у свиней крила».
Вона любить давати хмарам імена й робить це по-своєму.
Ота хмара схожа на дощову.
А я – по-своєму.
А ота – наче сумна буйволиця на ім’я Моніка.
А ще вона любить гарну поставу.
Підборіддя вгору, плечі назад.
Ну чому ти мене мучиш?
Рівна спинка дає змогу дивитися світові прямо в очі.
А ще я знаю, що вона не любить.
По-перше, мугикання.
Якщо вам так добре, що аж звуки видаєте,
то сходіть до лікаря.
Дивись, колібрі.
Аж надто радісний.
Тому, коли я почула, як Ол Ґоллі мугикає,
я зрозуміла: щось не так.
Дуже, дуже не так.
Я хочу Ти хочеш
Ми хочемо
Я стану ким хочу
Бо я самостійна
Ні, я не стригтимуся
І носитиму, що хочу
Люблю бути собою
Я не хочу Ти не хочеш
Ми не хочемо, щоб нам казали Що робити
«ЗАКОХАНА ОЛ ҐОЛЛІ»
ШПИГУНКА ГАРРІЄТ
ЗА КНИГОЮ ЛУЇЗИ ФІЦГ’Ю
Вона мугикала?
-Я теж мугикаю. -Тягни дужче.
Ол Ґоллі ненавидить мугикання, як слимаки – сіль.
Може, її підмінили на робота для секретної урядової операції?
А ще вона зробила оце.
Так мило.
Це не мило. Це...
Дужче.
Ні. Надто сильно.
А що ви робите?
За рік Джиммі Фельцер виріс на 8 см
і посів моє місце в баскетбольній команді.
У Спорта кожен сантиметр на вагу золота.
А тепер руки.
Поможеш?
Я надіялася, що все стане, як раніше,
завдяки грі «Місто».
Щотижня ми вигадуємо жителів уявного міста.
Ол Ґоллі, познайомся з Наполеоном Окремопартом.
У нього є промова.
Гаррієт, забула тобі сказати.
Я відпросилася на вечір у твоєї мами.
Але ми ж щопонеділка граємо в «Місто».
Пограємо іншим разом.
Ну все, Ол Ґоллі, зізнавайся. Що таке?
Про що ти?
Ти цілими днями мугикаєш.
Хіба? Дивно. Я мугикаю?
Ну, на добраніч, Гаррієт.
Привіт, Кетрін.
Привіт, Джордже.
Я його знаю. Він доставляє замовлення сім’ї Ґарсія.
Але чого він тут з Ол Ґоллі?
Ти сьогодні така красива, Кетрін.
Мугикає й хихоче?
Життя — велика загадка.
Чи всі поводяться дивно в присутності інших?
Дізнатися. Це важливо.
То Ол Ґоллі закохана?
Не знаю, можливо.
Напевно.
Ну добре, точно.
По-моєму, це прекрасно.
Ага, якщо хочеш, щоб няня вийшла заміж і пішла.
Ні.
Ні. Між нами особливий зв’язок.
Ох, Гаррієт.
Не сумуй, що щось скінчилося, а радій, що це взагалі було.
Мама завжди так мені каже.
Я теж не знаю, що це означає.
І що вона в ньому бачить?
Хочеш поради?
Сходи на нового «Ґрінзіллу».
Фільм, у якому динозавр-мутант руйнує Токіо,
не дасть думати про проблеми.
Він же монстр.
Його просто не так зрозуміли.
Містера Вальденштейна?
Ні, Ґрінзіллу.
Знаєш, що тобі треба, Гаррієт? Запасний план, як у мене.
Моїй баскетбольній кар’єрі кінець, і тепер я хочу стати бухгалтером.
Ні, не хочеш.
Те, що Джиммі Фельцер вищий за тебе, не означає, що він кращий.
Давай, Джиммі Фельцер! Так!
Джиммі – найкращий!
Іноді треба вчасно вийти з гри.
Ти не вийдеш з гри.
Ти повинен боротися.
Бігай, тягай залізо,
знайди слабкі місця Джиммі Фельцера й знищ його.
-Так! -Так!
Не дамо йому забрати в нас Ол Ґоллі!
Так!
Стоп, що?
Не хочу, щоб цей чувак був як той Фельцер,
тому треба сидіти в нього на хвості,
стежити за кожним кроком
і шпигувати, поки не нарию на нього компромат.
Дякую за пожертву.
Будь ласка.
Отже, він щедрий.
Давайте допоможу.
Дякую, ви такий милий.
І добрий.
Але з ним щось було не так.
Ні, то він просто грався з дітьми.
Дві години шпигування – й нічого.
Я вже зібралася додому.
Вітаю, містер Вальденштейн.
Візьмете пошту чи віднести вам додому?
Візьму зараз.
Але, на щастя, хороші шпигуни не здаються.
Тут один лист для місіс Вальденштейн.
Місіс Вальденштейн?
Адресований їй?
Джордж.
Погуляю з ним у парку. Коли будеш удома?
Як зміна скінчиться.
Я була приголомшена, здивована, шокована.
У містера «ідеальний кавалер» є таємна дружина й дитина?
Я хотіла розповісти Ол Ґоллі, але це було немислимо.
Мені потрібні докази. І той конверт.
Швидше. Ви ж не хочете спізнитися?
Треба було надіти шифонову.
Піду перевдягнусь.
Ти вже тричі перевдягалася, люба.
-Ти чарівна, мамо. -Думаєш?
Не думаю, а знаю.
Приємного вечора, доню.
Ол Ґоллі, вкладіть її до десятої.
Як і завжди.
Гаррієт, може, пограємо в «Місто»?
Ми ж граємо в «Місто» щопонеділка.
Ну, іноді корисно міняти звички.
Я хочу фруктове морозиво.
Що ж, тоді ходімо в «Десантіс».
Джені каже, що найсмачніше морозиво продається в крамниці Ґарсія.
Це нерозумно, Гаррієт. Вона ж за сім кварталів звідси.
Ми не підемо по морозиво аж туди.
Ти ж сама щойно сказала, що іноді корисно міняти звички.
Ну добре.
Гаррієт.
Гаррієт, що ти робиш?
Авжеж, шукаю містера Вальденштейна.
Знайду його пальто з конвертом і розкрию його брудну таємницю.
Я шукаю морозиво!
Морозиво ж тут.
А хороше у них тут.
А от і ні. Воно б тут розтало.
Твоя правда. Яка я дурна.
Та якщо вже я тут, візьму кілька цукерок.
Я не чекатиму вічність.
У тебе одна хвилина.
Не можу вибрати. Тут стільки цукерок.
О, глянь. Цукерки у формі губ.
Сорок п’ять, сорок чотири, сорок три.
Кетрін, яка несподіванка.
Привіт, Джордже.
Прийшов містер Вальденштейн. А де ж його пальто?
Познайомся з Гаррієт.
Салют.
Радий нарешті познайомитися, Гаррієт.
Кетрін стільки про тебе розповідала.
Дивно, бо про вас вона ні разу не згадувала.
Ну... Ми... Вибач, Гаррієт.
Містер Вальденштейн – мій...
Кавалер?
Можна й так сказати.
Можна ж?
Містер Вальденштейн зайнятий.
Заплатимо за цукерки – й додому.
Знаєш що? Мені знову закортіло морозива.
Де ж пальто?
Не піду звідси, поки його не знайду.
Кетрін, я тут подумав:
моя зміна щойно скінчилася, і я б з радістю
побув з тобою й цією чарівною юною леді.
Може, підемо в кіно?
Не знаю.
Ну будь ласочка.
Я б дуже хотіла сходити в кіно, Гаррієт.
Але я обіцяла твоїй мамі, що вкладу тебе до десятої.
Ще ж і сьомої немає.
Так, але фільми тепер нескінченні.
У нас повно часу.
А якщо не встигнемо,
мама одягла блакитну тафтову сукню, а ти знаєш, що це означає.
Що вона повернеться далеко за північ.
Мама каже, що в блакитній тафтовій сукні їй хочеться танцювати до ранку.
Тоді вирішено.
Що скажеш, Кетрін?
Ну добре, але стежмо за часом.
Нам буде так цікаво.
А що з його велосипедом?
Гаррієт, говори тихіше.
Як ви на ньому їздите? Він же весь побитий і хиткий.
Узагалі-то
ця зігнута передня рама ідеальна для швидких поворотів.
Ого. На який фільм підемо?
Може, на «Осінь для закоханих»?
У газетах писали, що це мелодрама року.
«ҐРІНЗІЛЛА АТАКУЄ»
Може, підемо на «Ґрінзіллу»?
Кажуть, це жахастик десятиліття.
І йде не так довго, як «Осінь для закоханих».
Так!
Якщо я хочу роздобути листа,
треба сісти поруч з ним.
Хоч і жаль буде розлучати двох голубків.
Вибач за це, Джордже.
Усе нормально. Якщо Гаррієт подобається, то й мені теж.
Комусь ще холодно? Я задубіла.
Містер Вальденштейн, можна взяти ваше пальто?
На моє.
Пора переходити до плану Б.
Ол Ґоллі.
Що тепер?
Дай грошей на попкорн.
Перепрошую, даруйте. Вибачте. Я йду. Упс!
-Гаррієт! -О боже.
Пробачте, містер Вальденштейн. Я така незграба.
Усе добре, Гаррієт. Я все зберу.
Ні, ні. Це все я. Я сама...
Гаррієт, він же сказав, що все збере.
Сядь на місце й перестань дошкуляти.
І чого це я й досі мерзну? Аж тремчу.
На, візьми моє пальто.
Ой, а що це в кишені?
Конверт адресований...
місіс Вальденштейн!
-Сядь уже, дівчинко. -Так!
Гаррієт, та що з тобою таке?
Я рятую тебе від жалюгідного життя, сповненого болю та нещастя, Ол Ґоллі.
У містера Вальденштейна є таємна дружина.
Місіс Вальденштейн?
Джордже.
Мені треба йти.
Джордже, що це означає?
Місіс Вальденштейн таки є, але вона мені не дружина.
А мати.
Так, я дорослий чоловік, який живе з мамою.
Вибач, що не розповів раніше, Кетрін.
Мене це не турбує.
А що то була за жінка з немовлям, яку ви поцілували?
Ти за ним шпигувала?
Я дбала про тебе.
-Шпигуючи? -Вони йшли в парк.
Ви сказали, що любите її, а потім поцілували її й ваше немовля.
Що?
Ні, Гаррієт.
То були мої сестра й племінник.
Вони приїхали в гості з Монреаля.
Я розчарована в тобі, як ніколи.
Ні, це я розчарована в тобі.
Це у тебе таємний кавалер.
Я чекала на підходящу мить, щоб розказати.
І коли це було б? Ніколи?
Гаррієт, у чому річ?
Ні в чому.
Просто він подобається тобі, а ти йому,
і ти вийдеш за нього заміж і поїдеш від мене, й...
Гаррієт.
Не хочу, щоб ти їхала.
Я не знаю, як і що буде між мною та містером Вальденштейном.
Але я точно знаю, що колись мені таки доведеться поїхати,
бо ти дорослішаєш.
Я обіцяю не їхати, поки ти не будеш до цього готова.
Я мушу вас перепросити, містер Вальденштейн.
Прийму вибачення за однієї умови.
За якої?
Ми влаштуємо ще одне побачення й додивимось фільм.
Домовились.
Таксі!
О ні.
Ой лишенько! Велші.
Ти знала, що вечірка тут?
-Таксі! -Ні.
-Чому вони їдуть так рано? -Таксі!
Ця сукня ніколи не підводить.
Срібні туфлі.
-Це погано? -Від них у мами мозолі,
а значить, їй не терпиться їх зняти.
Вони знищили магію сукні.
Ви в біді?
Так, якщо не будемо вдома раніше за них.
І чого я погодилася на цю дурну витівку?
Бо ти закохана.
У мене все записано.
Встигнемо.
Я дуже швидкий.
Хутчіш! За ними.
Ми відстаємо.
Вони відриваються!
Не на моїй зміні!
Крути! Крути!
Зелене! Зелене!
Поїхали!
-Повертайте туди. Зріжемо. -Як скажеш.
Класно повертаєте.
Я ж казав про передню раму!
На п’ятій авеню затори. Їдьте на схід. Ми зріжемо центр міста.
М’яз потягнув.
-Я крутитиму педалі. Міняймось. -Ні, Гаррієт. Не сміши.
Ти мала, а він великий.
Я крутитиму педалі!
Точно? Вона погано їздить на велосипеді.
Пам’ятаю, як ти на мене було наїхала.
Не бійся. Я вчилась у найкращих.
Спокійно. Ти зможеш.
Не забувай дивитися туди, куди їдеш.
Ти їдеш.
Тримайтесь!
Я знаю Ол Ґоллі все життя.
Я думала, що знаю її краще за саму себе.
І попри це я збагнула, що багато чого про неї не знаю.
-Приїхали! -Так! Ми встигли!
Беру Гаррієт. Відчиняй двері.
Готова?
Так.
Міс Ґоллі?
Що ви робите з моєю дочкою?
Ой-ой.
Гаррієт.
Міс Ґоллі, що це означає?
І хто цей незнайомець?
Він... Вони...
Скористаюся нагодою, щоб представитися.
Для цього вже трохи пізно.
Мені все це не до душі, міс Ґоллі.
Мамо, ми просто були в кіно.
Гаррієт, тобі пора додому.
Ми не знали, що ви повернетесь так рано.
Як чудово. Хотіли потай повернутися додому,
щоб ніхто не знав?
Ми забули про срібні туфлі.
Що скажете в своє виправдання, міс Ґоллі?
Вочевидь, для вас цілком нормально
взяти Гаррієт на ваше побачення з незнайомцем,
не вкласти її вчасно спати й привезти на небезпечному велосипеді.
Містер і місіс Велш.
Я щиро запевняю вас,
що таке більше не повториться.
Я теж запевняю.
Бо вас звільнено, міс Ґоллі.
Я хочу Ти хочеш
Ми хочемо
Я не хочу Ти не хочеш
Ми не хочемо, щоб нам казали Що робити
І я намагаюсь робити добро Там, де живу
Я гарно усміхаюся
І прагну казати правду
Я хочу Ти хочеш
Ми хочемо
Я не хочу Ти не хочеш
Ми не хочемо, щоб нам казали Що робити
Я стану ким хочу
Бо я самостійна
Я хочу Ти хочеш
Ми хочемо
Ні, я не стригтимуся
І носитиму, що хочу
Люблю бути собою
Я не хочу Ти не хочеш
Ми не хочемо, щоб нам казали Що робити
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова