Не можех да повярвам, че чувам мама да казва това.
Г-це Голи, уволнена сте.
Искаше ми се да извикам, че не е виновна тя,
но думите заседнаха в гърлото ми.
Г-жо Уелш, познавате ме добре. Докато Хариет е под моите грижи,
не бих позволила косъм да падне от главата й.
Хариет, идвай да си лягаш.
Татко, вината не е на Ол Голи, а моя.
Заради мен се забавихме, съжалявам.
Имам нужда от нея. Нужна е на всички ни.
Остави това на мен и майка ти.
Добре че баща ми забрави, че дъщеря му е велик шпионин.
Осем, девет, десет. И теренът е чист.
Личеше си, че ядът им е минал.
Щяха ли да върнат Ол Голи на работа?
Г-жо Уелш, г-н Уелш, имам да ви казвам нещо.
Ние също.
Когато се прибрахме и Хариет я нямаше, ужасно се уплашихме.
Паникьосахме се и може би малко прекалихме.
Вие сте от семейството, г-це Голи. Останете при нас колкото искате.
Супер!
Благодаря ви.
Винаги ще ви чувствам близки,
но г-н Уолдънстийн...
Джордж ми предложи брак тази вечер.
И тя прие.
Само така, Ол Голи.
Знам, че ще ви шокирам,
но решихме да започнем нов живот в Монреал.
Какво?
От другата седмица. - Не!
Аз само искам, искаш и ти,
искаме ние...
Ще бъда какъвто реша.
Ще бъда свободен.
Не, косата ми няма да е къса.
И дрехите си ще избирам.
Харесва ми да бъда себе си.
Аз не искам, не искаш и ти,
не искаме да ни командват.
МОРЖА И ДЪРВАРЯ
ПО РОМАНА НА ЛУИЗ ФИЦХЮ
Естествено, много се радваме за вас, но защо трябва да се местите?
Ако останете в Ню Йорк, ще работите при нас.
Готови сме на всичко за вас.
Много мило от ваша страна.
Но вече сме решили.
Мислих по въпроса, а и Хариет съзря тази година.
Мисля, че е време.
Не!
Не е време.
Ето защо щраусите завират главите си в пясъка.
"Време е."
Беше ли време?
Определено изглеждах съзряла, ако изключим косата.
Но бях ли?
Какво направих тази година: зряло - незряло.
Научих Ол Голи да кара колело. Много зряло.
Отказах да опитам друг вид сандвич въпреки натиска на мама.
Зряло. Това значи, че имам изискан вкус.
Изпаднах в истерия на танците.
Много зряло. Беше в името на свободата.
Умът ми подсказваше, че съм готова, но не и сърцето.
Ол Голи каза, че е време.
Защо ли ми звучеше толкова познато?
А сега любимото ти стихче от "Алиса в Страната на чудесата".
"И Моржа рече: "Време е да поговорим за какво ли не..."
"За обувки, кораби и восъчен печат..."
"За зелки..."
"И крале."
Това беше нашето стихче.
Винаги е било част от приятелството ни.
"Време е."
Дори да бе така, какво щях да правя без Ол Голи?
Време е. Време е.
Време е.
Ол Голи?
Ол Голи!
Чакай!
В Монреал...
От другата седмица. - Време е. Време е.
Време е.
Какъв кошмар!
Добре че имах още седмица.
Трябваше ми време да го осмисля.
Добро утро. Радвам се, че си будна.
Имам неприятна новина за Ол Голи.
Заминава довечера. - Какво?
Всъщност...
Нямаше какво да осмислям. Времето определено не беше дошло.
Съжалявам, Хариет.
Щеше да е след седмица, но г-н Уолдънстийн си е намерил работа.
Искат да започне вдругиден.
Разбирам те. И ние се чувстваме така.
След училище с г-ца Голи правете каквото искате. Никакви домашни.
Обичам те.
Не!
Аз съм шпионин, а добрият шпионин никога не се отказва.
Обичах това шишенце парфюм.
Винаги го превръщах в герой в измислената от Ол Голи игра "Град".
От 5-годишна с Ол Голи играехме на "Град" всеки понеделник.
Ще си измисляме истории с предмети, които играят ролята на герои.
Да си представим, че историята е за Алиса.
Това е Страната на чудесата.
Кой ще е парфюмът?
Парфюмът е... парфюм?
Използвай въображението си.
Здравей, Хариет. Аз съм Парфюмената Алиса.
Така се радвам да се запознаем.
Това е Алиса. Парфюмената Алиса!
Парфюмът изигра безброй роли в безброй въображаеми светове.
От кралица Елизабет
до оперна певица, в чиято уста живеят птици,
и една от тези птици става първата жена президент.
Благодаря, Америка.
Ол Голи казваше...
Най-добрите писатели могат да измислят история от всичко.
Тогава се сетих как да накарам Ол Голи да остане.
Здравей, Ол Голи.
Хариет, ето те. Реших, че си се успала.
Абсурд.
Значи г-н Уолдънстийн ти е предложил брак в киното?
Да. Така е.
Но не е паднал на колене, нали?
Бездруго мразя парадирането.
Нямаш годежен пръстен? Няма да го бъде.
Оставаш, разопаковаме багажа.
Хариет...
Съжалявам.
Всичко се случва толкова бързо, дори за мен.
Както е казал Уилям Джеймс:
"За да промениш живота си, първо, започни веднага.
Второ, направи го с размах.
Трето, никакви изключения".
Исках да поспоря, но ми хареса думата "размах".
Разполагаме с днешния ден.
Всеки миг, в който не събирам багаж, а ти не си на училище,
съм на твое разположение.
Имаме пълна свобода. - Пълна свобода.
Какво ще кажеш да поиграем на "Град"?
Понеделник е, а никога не сме пропускали.
Чудесно. Ти започваш.
Сега е моментът да разкажеш изумителна история.
"Привет, аз съм Ол Голи. Време е, хоп-троп, да замина за Монтреал."
Монреал.
"Мон-реал".
Дано си готова, Ол Голи,
защото е време.
Аз съм Голи Чешърското сабо в Мон-реал.
Бонжур, Голи Чешърско сабо.
Ще царуват дружно Туидълдум и Туидълдий.
Статично електричество един за друг ги залепи.
Ето те.
Скъпа моя Голи Сабо, ще ми окажеш ли честта...
Няма нужда от парадиране.
Ето едно здраво ръкостискане за ма шери.
Ами да! Ти дори не говориш френски.
Ще се науча.
Обаче няма да е лесно, защото...
Не продаваме книги на английски.
Това означава нито Уила Катър, нито Джеймс Джойс,
нито Луис Карол.
Не! Защо?
Навсякъде има книги на английски. В Канада се говорят френски и английски.
Втора издънка!
Целта на играта беше да разказваш.
Но това е пропаганда, Хариет.
Знам какво означава тази дума и определено е друго.
Просто ти разкривам как се забавляват в Монреал.
Бой с багети!
Внимавайте!
Ще те хвана!
Какво правите? Багетите са за ядене.
Така правим тук.
Млатим се с багети.
Как искам да бях в Ню Йорк, където с милата ми Хариет М. Уелш,
която тайно носи моето име, да живеем щастливи заедно.
О, не! Джаберуоки!
Не!
Защо изоставих Хариет? Защо?
Ол Голи!
Чух, че плачеш. Идвам да те спася.
Отпуснах ти пет минути повече игра. Тръгвай за училище.
Чу ли изобщо историята, която разказах?
Да, безкрайно вълнуваща.
Изобщо не се мъчиш да ме разубедиш.
Не е смешно.
Знам, че не е смешно, просто...
Хариет, време е за училище.
Време, та време! Време е за училище. За Монреал. Да порасна.
Май е време да спреш да ме командваш!
Сандвичът с домат е на плота. Ще бъда тук, когато се прибереш.
И очакваш да повярвам? Ще ти се стъжни без мен.
Станах с мисълта, че мога всичко.
Но всъщност бях толкова ядосана, че тези, на които щеше да им се стъжни,
бяха съучениците ми.
Изгоря, Пинки!
Бясна е. Попита ли я какво има?
Не, благодаря. Ще я оставя да й мине. А и тя е във вихъра си.
Кой е на ред?
Две части гняв, три части болка и четири - безсилие,
и ставаш неудържим шампион по тетърбол.
Гадост!
Аз дори не играя.
Само оставих скобата си тук. Виждате ли?
Съжалявам. Не всички се раждаме с идеални зъби.
Гневът има плюсове
особено когато играеш със... - Мой ред е.
Ти подаваш.
За пръв път в 11-годишния ми живот
бях победила Марион Хоторн.
Да не би...
Успя!
Браво, Уелш.
Впечатлена съм и малко уплашена.
Не е за вярване, че го казвам, но поздравления, Хариет.
Хариет М. Уелш, никой не харесва надувки.
Стисни ръката на противника.
Време е. Хариет съзря тази година.
Думите отекваха
и изведнъж осъзнах, че бъркам подхода.
Знаех как да накарам Ол Голи да остане.
Не и като се държа зряло.
Здравей, Хариет. Как мина в училище?
Добре ли си?
Да поговорим?
Не.
Искаш ли поне салфетка?
Прибра ли шишенцето парфюм? - Да.
Може ли да си поиграя с него? Моля те!
Дори едно нещо, извадено от багажа, беше добро начало.
Хариет... - Не сега, играя на "Град".
Привет на всички.
Чуй ме, народе!
Обитатели на Страната на чудесата,
след като вече нямам бавачка,
обявявам най-тържествено, че никога няма да порастваме.
И тъй като няма да пораствам и да уча,
вече не искам да бъда Парфюмената Алиса.
Отсега нататък ще бъда злата Парфюмена червена царица.
И заповядвам: "Отрежете им главите!".
Отрежете й главата!
Отрежете им главите! - Хариет.
Отрежете им главите! - С детинщини няма да стане.
Съжалявам, Ол Голи. Говоря само с хората в играта.
Отрежете им главите! Отрежете им главите!
Отрежете й главата! Отрежете й главата!
Простете, царице, не бяхте ли преди Парфюмената Алиса?
Навремето.
После реших, че порастването е гадно,
защото хората, които обичаш, заминават за Монреал и те зарязват.
Отрежете й главата!
А сега обяви откъде си и че си също толкова щура, колкото нас,
иначе...
Отрежете й главата! Отрежете й главата!
Отрежете я!
"Моржа и Дърваря към миля повървяха..."
Какво правиш, слугиньо? - Рецитирам поема.
Преди я четях на едно момиченце - Хариет.
Отначало.
"Моржа и Дърваря към миля повървяха..."
"А после на скала удобна поседнаха..."
"Стридите в редичка пред тях се спряха."
"И Моржа рече: Време е..."
Не! Знам какво целиш, Ол Голи, но няма да стане.
Хариет, този път наистина е време.
Г-це Голи, таксито дойде.
Хариет, моля те. Не искам да се сбогуваме така.
Оставям ти шишенцето парфюм.
Време е за чай. Идвайте на масата.
Ол Голи ще се върне ли? - Не, няма.
Искате да кажете, че не сме се сбогували?
Като ваша царица ви уверявам, че не е чудо голямо.
Обаче явно е.
Вижте какво прави с въображението ви.
Време е. Време е.
Не!
Какво направих?
Чакай, Ол Голи.
Знам, че още си тук.
Ол Голи беше моя приятелка, гуру и довереница.
Направи ме по-добър писател, шпионин и човек,
а я оставих да си тръгне, без да кажа...
"И Моржа рече: "Време е..."
"Да поговорим за какво ли не." - "За обувки, кораби и восъчен печат..."
"За зелки и крале, защо морето ври като казан..."
"И как лети прасе."
Ол Голи, толкова съжалявам!
Недей.
Разделите са трудни.
Всяка е напълно различна и никога не е лесно.
Без теб няма да е същото.
Без теб няма да играя на "Град" никога вече.
Трябва да играеш.
Не виждаш ли, Хариет? Точно затова те научих на тази игра.
За да играя без теб? - Хариет М. Уелш,
твоето въображение е по-богато, отколкото на всеки друг.
Научих те на "Град", за да си представяш историите си.
Но сега трябва да си по-смела, отколкото в играта и бележника ти.
Време е да започнеш да пишеш истории, които целият свят да чете.
Целият свят?
Решена съм да отворя популярна книжарница
и ако първият ти роман е в нея, определено ще го прочете целият свят.
Но аз не съм готова. Писателят трябва да знае всичко.
Тогава започни от това, което знаеш сега.
Ако се стараеш, постепенно ще напреднеш.
Аз бях трагична на колелото, но накрая карах и без твоя помощ.
Платих му да обиколи квартала.
Сабото ти още е у мен.
Довиждане, Хариет М. Уелш.
"М" винаги ще означава Мъртъл.
Хариет Мъртъл Уелш.
Не знаех къде да отида,
затова стоях на прага, докато се спусна нощ.
Стомахът ми е свит.
Не знам дали е хубаво, или лошо - усещането е ново.
Но няма страшно.
Защото новите усещания са още нещо, за което да пишеш.
Аз само искам, искаш и ти,
искаме ние...
Аз не искам, не искаш и ти,
не искаме да ни командват.
Опитвам с каквото мога да правя добро на квартала.
Усмихвам се широко,
гледам да не лъжа.
Аз само искам, искаш и ти,
искаме ние...
Аз не искам, не искаш и ти,
не искаме да ни командват.
Ще бъда какъвто реша.
Ще бъда свободен.
Аз само искам, искаш и ти,
искаме ние...
Не, косата ми няма да е къса.
И дрехите си ще избирам.
Харесва ми да бъда себе си.
Аз не искам, не искаш и ти,
не искаме да ни командват.
Превод на субтитрите Боряна Богданова