Jag kunde inte fatta vad min mamma just sa.
Du har fått sparken.
Jag ville skrika "det är inte hennes fel",
men orden fastnade.
Du känner mig väl nog för att veta att så länge Harriet är i min vård
skulle jag aldrig låta henne fara illa.
Harriet, upp i säng med dig.
Pappa, det var mitt fel, inte Ole Gollys.
Jag fick henne att vara ute sent. Förlåt.
Jag behöver henne. Vi behöver henne.
Låt mig och mamma hantera det här.
Tur att min pappa hade glömt att hans dotter är spion.
Åtta, nio, tio. Fritt fram.
Jag såg att de inte var arga längre.
Betyder det att de inte sparkar Ole Golly?
Jag måste säga en sak.
Vi med.
När vi kom hem och Harriet var borta blev vi så rädda.
Vi fick panik, och vi kanske överreagerade lite.
Du är en del av vår familj.
Vi vill att du stannar så länge du vill.
Ja!
Tack. Jag kommer alltid att känna mig som en del av familjen.
Men, mr Waldenstein...
George friade till mig ikväll.
Och hon tackade ja.
Snyggt, Ole Golly!
Det kommer lite plötsligt,
men vi flyttar till Montreal och börjar ett nytt liv.
Va?
Nästa vecka.
Nej. Åh, nej.
Jag vill bara va' Du vill bara va'
Vi vill bara va'
Jag tänker va' Den jag vill va'
Min självständighet
Nej, jag tänker inte klippa mig
Och jag klär mig som jag vill
Jag gillar när jag får vara mig själv
Jag vill inte va' Du vill inte va'
Vi vill inte att nån Bestämmer över oss
"VALROSSEN OCH TIMMERMAN'"
HARRIET, SPION
BASERAD PÅ BOKEN AV LOUISE FITZHUGH
Vi är glada för er skull,
men varför måste ni flytta för att gifta er?
Stannar du här, kan du fortfarande jobba dagtid.
Vi gör vad som helst.
Det är fint av er.
Men vi har bestämt oss.
Jag har tänkte på saken, och Harriet har mognat mycket i år.
Jag tror det är dags.
Nej!
Det är det inte.
Nu vet jag varför strutsar gömmer huvudet i sanden.
"Det är dags."
Var det dags?
Jag såg faktiskt mognare ut, bortsett från mitt hår.
Men var jag det?
Saker jag gjort i år: Moget kontra omoget.
Lärde Ole Golly cykla. Väldigt moget.
Vägrade att smaka på en ny macka trots mammas påtryckningar.
Moget. Jag har en förfinad smak.
Fick raseriutbrott i dansskolan.
Väldigt moget. Det var i frihetens namn!
Min hjärna sa att jag klarar mig själv, men mitt hjärta tyckte annat.
Ole Golly sa: "Det är dags."
Varför lät det så bekant?
Nu till din favoritdikt,
från Alice i Underlandet.
"Nu är det dags, sa valrossen, att anslå sällskapston..."
"Och språka om hur surkål görs..."
"Och bak..."
"Och skeppardon."
Det var vår dikt.
Den var en del av vår vänskap.
"Det är dags."
Även om det vore dags, vad skulle jag göra utan henne?
Det är dags.
Ole Golly?
Ole Golly!
Vänta!
Till Montreal...
...nästa vecka.
Det är dags.
Vilken mardröm!
Jag var glad att vi hade en vecka.
Jag behövde tid att smälta det.
God morgon.
Bra att du är vaken. Ole Golly har lite tråkiga nyheter.
- Hon måste åka ikväll. - Va?
Förresten,
jag behöver nog inte tid att smälta det. Det var definitivt inte dags!
Jag är ledsen.
De tänkte åka nästa vecka, men mr Waldenstein fick jobbet han sökte.
De vill att han börjar i övermorgon. Jag vet.
Vi känner likadant.
Vet du vad? Efter skolan kan ni två göra vad ni vill. Inga läxor.
Älskar dig.
Nej!
Jag är spion, och en bra spion ger aldrig upp.
Jag älskade den parfymflaskan.
Den var alltid en figur i Stad, en lek som Ole Golly lärde mig.
Vi har lekt den varje måndag sen jag var fem.
Man hittar på historier med olika föremål som spelar olika rollfigurer.
Vi låtsas att den här historien handlar om Alice.
Det här är Underlandet.
Vem kan parfymflaskan vara?
Parfymflaskan är... en parfymflaska?
Använd fantasin.
Hej, Harriet. Jag är Parfym-Alice.
Vad trevligt att träffas.
Det är Alice! Parfym-Alice!
Flaskan spelade många roller i många olika fantasivärldar.
Allt mellan drottning Elisabet,
en operasångerska med fåglar i munnen
och en av hennes fåglar, som blev den första kvinnliga presidenten.
Tack, USA.
Ole Golly sa alltid...
De bästa författarna kan hitta på historier om vad som helst.
Då visste jag hur jag skulle få henne att stanna.
Hej, Ole Golly.
Där är du ju. Jag var rädd att du skulle försova dig.
Inte jag.
Så, mr Waldenstein friade alltså när vi var på bio?
Ja. Det stämmer.
Men han gick inte ner på knä och allt sånt?
Vad tror du? Jag hatar billiga teatertrick.
Ingen ring? Tyvärr, det går inte. Vad synd. Nåja.
Tillbaka som det var. Jag hjälper dig packa upp.
Åh, Harriet.
Jag är ledsen.
Det här hände så fort för mig med.
Som William James sa:
"För att förändra sitt liv: Ett: börja genast.
Två: gör det praktfullt.
Tre: inga undantag."
Jag ville säga emot, men jag gillade ordet "praktfullt".
Vi har fortfarande dagen på oss.
Och varje sekund som jag inte packar och du inte är i skolan så är jag med dig.
Vi kan göra vadsomhelst.
Vadsomhelst.
Vad sägs om att leka Stad?
Det är trots allt måndag, och vi har aldrig missat det.
Det låter bra. Du kan börja.
Okej, Harriet. Dags att dra en historia som aldrig förr.
"Hej, jag heter Ole Golly.
Dags att klamp, klamp, klampa till Montreal."
Montréal.
"Mon-trej-al."
Hoppas du är redo,
för det är dags.
Hej, jag är Cheshire-sko-Golly, här i "Mon-trej-al".
Bonjour, Cheshire-sko-Golly.
Tweedledum och Tweedledee Delade konungens ära
För Tweedledum sa att Tweedledee Var alltid honom nära
Där är du ju.
Min älskade Sko-Golly. Får jag anhålla om din...
Äh, inga billiga teatertrick!
Här är ett hårt handslag för ma chérie.
Just det. Du pratar inte ens franska.
Jag lär mig.
Men det blir svårt, för att...
Vi säljer inte böcker på engelska.
Då blir det ingen Willa Cather eller James Joyce eller Lewis Carroll.
Nej! Varför?
Varje bokhandel har en engelsk avdelning.
Kanadas officiella språk är franska och engelska.
Nedrans, miss igen.
Jag lärde dig Stad för att berätta historier.
Det här känns som propaganda.
Jag tänker låtsas veta vad det betyder och säga att så inte är fallet.
Jag berättar bara om hur folk roar sig i Montréal.
Baguette-fajt!
Hallå! Se upp!
Jag ska ta dig!
Vad gör ni? Baguetter ska man äta.
Så här gör vi här.
Vi slår varandra med baguetter.
Om jag ändå bodde i New York, där min älskade Harriet M. Welsch,
min hemliga namne, lever lyckligt för evigt med mig.
Åh, nej! Jabberwocken!
Åh, nej!
Varför lämnade jag Harriet? Varför?
Ole Golly!
Jag hörde dig gråta. Jag ska rädda dig.
Hallå!
Jag lät dig leka fem minuter extra. Du måste till skolan nu.
Lyssnade du ens på min historia?
Ja, då. Rafflande, verkligen.
Försöker definitivt inte få mig att stanna.
Det här är inte lustigt.
Jag vet. Jag bara...
Dags att gå till skolan.
Dags, dags, dags. Dags för skolan. Dags för Montreal. Dags att växa upp.
Det kanske är dags för dig att sluta hunsa mig!
Din tomatmacka är på diskbänken, och jag är här när du kommer hem.
Och det ska jag tro på? Du kommer att vara så olycklig utan mig.
Jag vaknade och kände mig ostoppbar.
Sanningen var att jag var så arg att de som faktiskt skulle bli olyckliga...
...var barnen på gympan.
Pinky, du är ute!
Vad arg hon är. Har du frågat vad som står på?
Nej, tack.
Hon får lösa det själv. Dessutom har hon flyt.
Vem står på tur?
Ta två delar ilska, tre delar ont och fyra delar frustration,
så får du se vem som blir ostoppbar.
Attans.
Jag är inte ens med.
Jag glömde bara min tandställning här. Titta.
Förlåt. Vissa av oss föddes inte med perfekta tänder.
Man kan säga mycket om ilska,
- särskilt när det gäller... - Min tur.
Du servar.
För första gången nånsin hade jag slagit Marion Hawthorne.
Gjorde hon...
Du klarade det!
Bra jobbat.
Jag är imponerad. Och lite rädd.
Jag kan inte tro det, men bra spelat.
Harriet, ingen gillar en dålig vinnare! Bete dig vuxet! Skaka hennes hand!
Det är dags. Harriet har mognat mycket i år.
Medan orden ekade i mitt huvud insåg jag att jag hade gjort på fel sätt.
Nu visste jag hur jag skulle få Ole Golly att stanna,
och det var inte genom att bete mig vuxet.
Hej, Harriet. Hur var det i skolan idag?
Är allt okej?
Vill du prata?
Näpp.
En servett, kanske?
- Har du packat parfymflaskan? - Ja.
Får jag leka med den? Snälla, söta, rara?
Hon packade bara upp en sak, men det är en bra början.
- Harriet... - Kan inte prata. Leker.
Hej, allihop.
Hej!
Hör upp!
Alla invånare i Underlandet,
nu när jag inte har en barnflicka
deklarerar jag att vi aldrig, aldrig nånsin tänker växa upp.
Och då jag inte tänker växa upp eller lära mig nåt igen,
vill jag inte vara Parfym-Alice längre.
Från och med nu är jag den onda Röda Parfym-drottningen.
Och min kungliga förordning är – av med deras huvuden!
Av med hennes huvud!
- Av med deras huvuden! - Harriet.
- Av med deras huvuden! - Din barnsliga lek kommer inte att funka.
Jag är ledsen, Ole Golly.
Jag pratar bara med folk i Stad.
Av med deras huvuden!
Av med hennes huvud!
Ursäkta mig.
Var inte du en flicka vid namn Parfym-Alice?
En gång i tiden.
Sen bestämde jag att det är trist att växa upp,
för folk man älskar flyttar till Montréal och lämnar en för evigt.
Av med hennes huvud!
Kungör nu var du kommer ifrån och hur du är galen och vild som oss.
Annars...
Av med hennes huvud!
"Valrossen och timmerman', de gick tappert på..."
Vad gör du, kanalje?
Läser en dikt.
En dikt jag lärde en flicka vid namn Harriet.
Jag börjar om. "Valrossen och timmerman', de gick tappert på..."
"De slog sig äntligen ned uppå en bergplatå..."
"Och runt omkring, i rad på rad, stod alla ostron små."
"Nu är det dags, sa valrossen..."
Nej! Jag vet vad du försöker, men det funkar inte.
Harriet, den här gången är det faktiskt dags.
Taxin är här!
Harriet, snälla.
Jag vill inte ta farväl så här.
Behåll parfymflaskan.
Dags för te.
Kom och drick te, allihop.
- Kommer Ole Golly tillbaka? - Nej.
Menar du att vi aldrig tog farväl?
Jag kan försäkra er om att det inte är en stor grej.
Det är det tydligen.
Se vad det gör med din fantasi.
Det är dags.
Nej!
Vad har jag gjort?
Kom igen.
Jag vet att du inte åkte.
Ole Golly var min bästa vän, min guru, min förtrogne.
Hon gjorde mig till en bättre författare, spion och människa.
Och jag lämnade henne utan att säga...
"Nu är det dags, sa valrossen..."
"Att anslå sällskapston..."
"Och språka om hur surkål görs..."
"Och bak och skeppardon. Och varför sjön är torr och varm..."
"Och om vingar finns på kon."
Ole Golly. Jag är ledsen.
Var inte ledsen.
Farväl är svåra.
Vart och ett är unikt, så det är aldrig lätt.
Jag kommer aldrig vara mig själv igen. Jag kommer aldrig leka Stad igen.
Men det måste du.
Förstår du inte?
- Det var därför jag lärde dig leka Stad. - För att leka utan dig?
Harriet M. Welsch,
du har världens otroligaste fantasi.
Med Stad föreställer du dig dina historier ännu bättre.
Men nu måste du vara modigare än när du leker Stad
eller antecknar saker.
Det är dags för dig att skriva hela historier som hela världen kan läsa.
Hela världen?
Jag tänker öppna en populär bokhandel, så om din första roman finns där,
kommer den läsas av hela världen.
Jag är inte redo. Du sa att en stor författare måste veta allt.
Börja som en bra författare med det du vet nu.
Med hårt arbete blir du småningom stor.
Jag cyklade förskräckligt innan jag kunde cykla utan din hjälp.
- Jag bad honom köra runt kvarteret. - Jag har fortfarande din sko.
Hej då, Harriet M. Welsch.
M:et kommer alltid stå för Myrtle.
Harriet Myrtle Welsch.
Vad skulle jag göra nu? Jag bara satt på trappen till kvällen kom.
Det känns konstigt i magen.
Jag vet inte om det är bra eller dåligt. Det är bara en ny känsla.
Och det är okej.
För nya känslor är bara en annan sak att skriva om.
Jag vill bara va' Du vill bara va'
Vi vill bara va'
Jag vill inte va' Du vill inte va'
Vi vill inte att nån Bestämmer över oss
Jag försöker så gott jag kan Att göra gott
Jag ler så snällt
Och försöker säga sanningen
Jag vill bara va' Du vill bara va'
Vi vill bara va'
Jag vill inte va' Du vill inte va'
Vi vill inte att nån Bestämmer över oss
Jag tänker va' Den jag vill va'
Min självständighet
Jag vill bara va' Du vill bara va'
Vi vill bara va'
Nej, jag tänker inte klippa mig
Och jag klär mig som jag vill
Jag gillar när jag får vara mig själv
Jag vill inte va' Du vill inte va'
Vi vill inte att nån Bestämmer över oss
Undertexter: Borgir Ahlström