Man likās, ka pēc Oles Golijas aizbraukšanas būšu nelaimes čupiņa,
bet dīvainā kārtā es jutos lieliski.
Zināt to sajūtu, pirmoreiz iekāpjot jaunā auto
un saožot to jaunās automašīnas smaržu?
Šķita, ka tā smaržoja visa mana jaunā dzīve.
Lai pēdējoreiz sevi pārbaudītu,
es nolēmu atvērt durvis uz Oles Golijas bijušo guļamistabu.
Ja es nesāktu raudāt un plēst matus,
tas nozīmētu, ka esmu gatava sākt Harietas laikmetu.
Liels paldies.
Labrīt, Harieta!
Labrītiņ no rītiņ, Harieta!
Kā šajā jaukajā rītā klājas manai mīļākajai meitai?
Par to, cik ļoti vecāki par mani ir noraizējušies...
Neuztraucies par savu slaveno tomātu sviestmaizi.
...liecina viņu uzspēlētā jautrība.
Supermamma ķeras pie lietas.
Vispār, supermamm, man patīk diagonāls griezums.
Protams. Protams.
Kā es varēju aizmirst? Tikai...
Darbs dara darītāju.
Mamm, bija brīnišķīgi notiesāt Oles Golijas gatavotās 5027 sviestmaizes,
bet nu ir laiks doties tālāk un izmēģināt ko jaunu.
Piemēram, siltas pusdienas.
Tā ir lieliska doma.
Man tādu ir miljoniem.
Man jāiet.
Nepārspējamā jaunas dzīves smarža.
Es tik gribu būt Tu tik gribi būt
Mēs tik gribam būt
Un es kļūšu par to, kas gribu būt
Pati noteikšu
Nē, es negriezīšu matus
Un vilkšu to, kas
Man patīk, ja varu būt es pati
Es negribu, ka Tu negribi, ka
Mēs negribam, ka mums norāda, ko darīt
HARIETAS LAIKMETS
PAMATĀ - LUĪZAS FICJŪ GRĀMATA
Es nolēmu, ka man vajadzīga Harietas laikmeta himna.
Bum!
Tev viss kārtībā?
Labāk nevar būt.
Tiešām "labāk nevar būt"?
Vai tomēr "man pietrūkst Oles Golijas un es sākšu raudāt kā traka"?
Ko tu dari?
Cenšos aizsniegt ar mēli degunu.
Nekad to nebiju darījusi.
Labrīt, mani brašie jaunie aktieri!
Forši! Man izdevās.
Stunda ir sākusies, Harieta.
Piedodiet, Elsones kundze.
Kā jūs visi zināt, drīz būs ražas svētki.
Nosvinēsim tos ar mūsu ikgadējo klases ludziņu.
Kuram ir kāda ideja?
Kāpēc pūlēties?
Katru gadu Elsones kundze lūdz izteikt priekšlikumus
un katru gadu izvēlas kādu no Merionas draņķīgajām idejām.
Ikvienam bija sava teorija par to, kāpēc Elsones kundze nespēj atteikt Merionai.
- Divi vārdi. Prāta... - Kontrole.
Dzirdēju, ka Meriona piekukuļo viņu ar kartupeļu kroketēm.
Kāpēc jautājat man? Es nezinu.
Kāpēc domājat, ka es varētu zināt?
Vispār es dzirdēju, ka...
Sveika, Meriona! Es tikai aizņēmu tev vietu.
Domāju, ka esam beiguši.
Iestudēsim kaut ko par pirātiem! Vai lāčiem.
Varbūt par to, kā Kirī kundze ar vīru atklāja rādiju un patiesu mīlestību?
Vai par pirātiem un lāčiem.
Tā kā šie svētki iezīmē ziemas tuvošanos,
varbūt iestudēsim kaut ko par sildīšanos?
Jā, mēs varētu godināt dūraiņus.
Vai stāvēšanu virs metro ventilācijas, kad garām brauc vilciens
un siltais vējš pūš augšup pa biksēm.
Tieši to es gribēju teikt.
- Uz viena... - Viļņa.
Vēl kāds?
Ko es varu teikt? Visam ir pirmā reize.
Jā, Harieta.
Tā kā ražas dienā vakariņās mums vienmēr ir liels vistas cepetis...
PILNĪGI SLEPENI
...un vēsturē mācāmies par Trojas karu,
varbūt uztaisām lielu Trojas vistu, ko grieķi uzdāvinātu Trojai?
Un, kad viņi grasītos to notiesāt, viņiem uzbruktu no vistas.
Man jau bija skaidrs. Mana luga gūs panākumus skolā,
tad tiks izrādīta Brodvejā, tad Monreālā, kur to redzēs Ole Golija.
Meriona, neliec mums mocīties neziņā!
Ierosinu svētkiem par godu tēlot ēdienu, ko ēdam ražas svētkos.
Tas ir aktuāli, oriģināli, un turklāt esmu jau uzrakstījusi par to lugu.
Elsones kundze acīmredzot nebija dzirdējusi, ka šis ir Harietas laikmets.
Bravo, Meriona!
Tu laikam gribēsi spēlēt vistas cepeti.
Ideāli.
Reičela un Beta Elena, jūs es redzu kā vistas stilbiņus.
Metjūsa kungs un Pinkij, jūs varat būt jamsi.
Kerij, tevi es redzu kā Briseles kāpostu.
Džeinija un Sports būs brīnišķīgas kartupeļu kroketes.
Harieta, ko tu teiktu, ja būtu sīpols?
Es teiktu: "Nē, nē, nē un nē. P. S. Nē."
Ai, nē. Harieta, tas ir smieklīgi.
Sīpoli ir burvīgi.
Tie smird un liek raudāt.
Tie ir daudz interesantāki, nekā šķiet.
Ko tu dari?
Elsones kundze teica: lai iemiesotos sīpola tēlā,
man ir jāiemācās krist un velties kā sīpolam.
Tas ir ražas svētku ludziņai?
Nē, es tēloju sīpolu prieka pēc.
Es tikai pajautāju.
Kas te notiek?
Viņa tēlo sīpolu.
Labs režisors teiktu: lai tēlotu sīpolu,
ir jājūtas kā sīpolam.
Vai tu jūties kā sīpols?
Ne mazākajā mērā.
Mīļā, tev ir jājūtas kā sīpolam.
Es negribu tēlot sīpolu.
Un tas ir labi.
Cik daudz lomu mūsdienās ir rakstītas sīpoliem?
Gudrinieks.
Pamēģini pats krist un velties kā sīpols.
Ar tavu atļauju.
Vai tu jūties kā sīpols?
Es cenšos, bet pagaidām jūtos tikai kā sīpolloks.
Piedod.
Ja tev tas šķiet tik smieklīgi, varbūt pamēģini pati?
Varbūt pamēģināšu.
Tagad, kad esmu tēlojusi sīpolu, es prātoju, kā būtu tēlot galdu.
Vai vannu. Vai citu cilvēku.
Diez ko par to teiktu Ole Golija.
GARSIJU SKĀRNIS UN MAIZNĪCA
Ole Golija izskatās pēc putna ar zobiem,
bet man šķiet, ka es tiešām mazliet izskatos pēc sīpola.
Pēc šīs katastrofas es nolēmu: lai sīpolizētos pilnībā,
man ir jāveic dziļāka izpēte.
Tā kā man ir augstāks sēra saturs,
dzeltenais sīpols ir aromātiskāks nekā citi.
Tā kā man ir zems sēra saturs,
Bermudu sīpols ir slavens ar daudz saldāku garšu.
Neklausieties tajos dulburos!
Ja gribat saldāku garšu un bagātīgāku aromātu,
jums ir viena izvēle...
- Bermudu sīpols. - Nē...
Dzeltenais sīpols. Visā godībā.
Nē, Videilijas sīpols.
Tad es paņēmu grāmatas no bibliotēkas
un uzzināju visu ko aizraujošu.
Vai zinājāt, ka Ņujorka ir dēvēta par Lielo Sīpolu?
Tāpēc, ka to var lobīt kā sīpolu, tā arī neatklājot kodolu.
Vai arī to, ka senie ēģiptieši pielūdza sīpolu
un ticēja, ka tā sfēriskā forma
un koncentriskie apļi simbolizē mūžību.
Jo vairāk lasīju,
jo skaidrāks man kļuva viens no Oles Golijas slavenajiem citātiem.
Dostojevskis ir teicis:
"Ja mīlēsiet visu,
spēsiet saskatīt dievišķo noslēpumu katrā lietā."
Nākamajā dienā, kad dabūjām kostīmus,
es prātoju, ko būtu teicis Dostojevskis,
ja redzētu mani šajā smieklīgajā sīpola kostīmā.
Tam vismaz bija slepena kabata, kur noslēpt piezīmju grāmatu.
Un man nebija jākasās kā trakai.
Vai Kerijas Endrūsas Briseles kāposta kostīms,
kas šķita sakarīgs, ja neskaita vienu dīvainu sīkumu.
Kāpēc tas ož pēc Briseles kāpostiem?
Pinkijs un Violetās Zeķes ieradās vienādos jamsa kostīmos.
Tu izskaties "jam-tastiski".
Tu izskaties "jam-sakaini".
Reičela un Beta Elena bija vistas stilbiņi.
Es kritīšu. Ķeriet mani!
Jā. Piedod, Beta Elena. Nav roku.
Kā jau varēja gaidīt,
Merionas vistas cepeša kostīms bija vispasakainākais.
Ko? Vai tad visiem nav kāda vectante, kas darina tērpus Brodvejas izrādēm?
Vispirms jāteic, ka, uz jums skatoties, mutē sariešas siekalas.
Mutē sariešas siekalas.
Palīdzēsiet piecelties, vai arī man jūs jāiekļauj sarakstā?
SARAKSTS
Reičelai bija garš saraksts ar tiem, kuriem viņa kādreiz atriebsies.
Horācija kungs.
Paldies, Horācija kungs.
Nav par ko.
Jā. Labi, es tevi turu. Es tevi turu.
Kārtībā, Reičela. Nekas nav noticis.
Palīgā!
Pirmo mēģinājumu sāksim ar jautājumu sev:
"Kāds ir pirmais solis, lai mēs iemācītos iemiesoties savā tēlā?"
Man ir svarīgi iedziļināties un iepazīt savu tēlu.
O, Harieta, tu nu gan esi meistarīga aktrise!
Patiesībā es domāju, ka tas ir labs padoms, Harieta.
Veltīsim nedaudz laika sava tēla iepazīšanai!
Piedod, Beta Elena, es tevi neredzēju.
Prātīgi!
Vistai vajag stilbiņus.
Nost no manis!
Līdz pirmās mēģinājumu nedēļas beigām
es biju kļuvusi par piedevu neoficiālo līderi.
Zinu, ka esam tikai piedevas,
bet, ja turēsimies kopā, varam būt nozīmīgi.
Samierinieties!
Elsones kundze, Harieta pārraksta manas lugas tekstu.
Tava luga ir lieliska, Meriona.
Man tikai šķiet, ka piedevām varētu būt vairāk sakāmā.
Drīkstu paskatīties?
Saprotu tavu domu, Harieta.
Vistas cepetis ir zvaigzne.
Taču bez piedevām nebūtu ražas svētku mielasta.
Tieši tā.
Vai drīkstu izmantot šo teikumu runā, ko es rakstu?
Tas ir izcils.
Tas ir tavējais.
Smalks gājiens, Harieta M. Velša.
Smalks gājiens.
Merionas lugas labošana bija daudz grūtāka, nekā man likās.
Sveika, Harieta!
Ole Golij!
Kā gāja Monreālā?
Esmu mazliet apguvusi franču valodu.
Tas nozīmē: "Kā sokas ar rakstīšanu?"
Es uztraucos.
Es vēl nekad nevienam savus darbus neesmu rādījusi.
Ja nu tie ir draņķīgi?
Rakstnieks Semjuels Bekets to teicis par dzīvi, bet tas attiecas arī uz rakstīšanu.
"Es nevaru turpināt. Es turpināšu."
Tāpēc turpini rakstīt!
Nē, neaizej.
Man vajag, lai tu ik vakaru noņem man segu un pasaki, ka jādodas gulēt.
Mani vecāki to nedara. Turklāt man tevis pietrūkst.
Au revoir, Harieta! Au revoir!
Franciski tas nozīmē...
Uz redzēšanos.
Es zināju, ka esmu pārāk veca, lai to darītu.
Bet tā bija ārkārtas situācija
un vienīgā izeja bija izlikties, ka man atkal ir pieci gadi.
Ole Golija mani neglāba,
un atgriešanās piecu gadu vecumā arī ne.
Sānu ritentiņi bija noņemti uz visiem laikiem.
Vienīgais cilvēks, kas varēja mani glābt, bija Harieta M. Velša.
"Draugi, romieši un dārzeņi, uzklausiet mani!"
Stulbi.
"Kāpēc būt piedevām, ja varam būt galvenais ēdiens?"
Galvenais ēdiens?
Tad mēs, kartupeļi, kāpām
Vilcienā uz garšu pilsētu
Mēs dejojām ar rīvēm Un apcepāmies zeltaini brūni
Ja runā par kraukšķīgām garoziņām Mēs esam labākie
Nezināju, kā tā dziesma uzradās,
bet noteikti gribēju zināt, kas ar to notiks.
Parādīsim jums ceļu uz garšu pilsētu
Elsones kundze, es laipni piekritu, ka Harieta uzraksta dažas rindiņas,
bet nebiju ar mieru, ka viņa pārvērš manu lugu par mūziklu.
Meriona, es saprotu, kāpēc tu esi apbēdināta.
Un ir pienācis laiks kaut ko darīt lietas labā.
Tevi ir pārņēmušas emocijas - dusmas, aizvainojums, skaudība.
Pamēģini iedziļināties šajās izjūtās un skaties, kur tās tevi aizvedīs.
Bet, Elsones kundze...
Tēlošana ir ceļojums, Meriona. Nebaidies!
Tā, Harieta. Sāksim no sākuma.
Es gribu, lai piedziedājumā pievienojas visas piedevas.
Un viens, un divi, un trīs.
Laikam jau biju rīkojusies pareizi, jo nākamajā dienā
visas piedevas strādāja pie sava tēla.
Es esmu cienī-jamss.
Vai beigsiet jampadračot, lūdzu?
Gribat kartupeļu kroketes?
Tad mēs, kartupeļi, kāpām Vilcienā uz garšu pilsētu
Mēs dejojām ar rīvēm
- Un apcepāmies zeltaini brūni - Jūs kavējat rindu.
Ja runā par kraukšķīgām garoziņām Mēs esam labākie
Parādīsim jums ceļu uz garšu pilsētu
Es esmu Briseles kāposts.
Pretīgi.
Kā tu vari gribēt būt dārzenis, kas ož pēc sapuvušām olām?
Puvušu olu smaka, ko saista ar Briseles kāpostiem,
rodas no pārāk ilgas gatavošanas.
Ja tos pagatavo pareizi - viegli tvaicējot -,
Briseles kāpostiem piemīt salda, riekstaina garša un kraukšķīga tekstūra.
Es esmu Briseles kāposts. Es esmu Briseles kāposts.
Kad tas beigsies?
Tēlošana ir ceļojums, Meriona. Nebaidies!
Harieta!
Vienkārši... Tu esi nožēlojama.
Elsones kundze, Harieta cenšas pārņemt manu...
Meriona, tu esi šeit. Ideāli.
Tieši laikā, lai izmēģinātu jaunu ainu, ko sarakstījusi Harieta.
"Fui, Briseles kāpost! Tu od pēc sapuvušām olām."
"Puvušu olu smaka, ko saista ar Briseles kāpostiem..."
Tas ir aizgājis par tālu.
Es neesmu ļaundare. Es esmu pamatēdiens.
Tu netiksi sveikā cauri.
Meriona!
Tā, draugi.
Esmu jūs sapulcējusi, lai slepeni bez Merionas izmēģinātu jauno dziesmu
- izrādes beigām. - Vareni, Harieta.
Skat, kas atnākušas.
Tikai gribēju jums pateikt, ka mēs aizejam no izrādes,
ja vien neatjaunojam sākotnējo tekstu.
Varbūt bez Merionas izrāde būs labāka.
Es zināju, ka Džeinijai taisnība. Bez vistas cepeša
mūsu ražas svētku luga būtu kā kliba pīle.
Meriona, tu zini, ka bez tevis mēs to nevaram nospēlēt.
Vajadzēja par to padomāt, pirms nolēmi pārņemt manu lugu.
Jūs varbūt domājat, ka Harieta M. Velša tikai grib padarīt lugu labāku.
Bet patiesībā viņa grib man atriebties.
Tā nav taisnība.
Tiešām? Tātad tu nedusmojies, ka es vairs neesmu tava draudzene?
Tas bija sen.
Zini, es gribētu teikt: "Mele, mele, kartupele."
Bet tu neesi kartupeļa kostīmā.
Tāpēc es vienkārši teikšu: "Mele, mele, tizlā sīpolele."
Mele esi tu.
No meles dzirdu.
Es neesmu mele!
Piedod. Tas bija nejauši. Tev viss kārtībā?
Jūs visi redzējāt. Viņa man uzbruka.
Dariet kaut ko!
- Bet ko tu... - Vienkārši ejiet!
Bēdz, Harieta!
Ko darīsim, kad viņu noķersim?
Nav ne jausmas. Man likās, ka tu zini.
Kur viņa palika?
Pašķiramies!
PILNĪGI SLEPENI
Tā nevarēja būt, vai ne?
Atceraties to jaunās dzīves smaržu, par ko runāju?
Bet Merionai bija mana piezīmju grāmata.
Vienīgais, ko es spēju saost, bija bailes.
Tā kā tu apgalvo, ka neesi mele,
visam, ko tu par mums raksti savā piezīmju grāmatiņā, jābūt patiesībai.
Manu piezīmju grāmatu drīkstu lasīt tikai es!
Te ir kaut kas par mani.
Un tā Harietas laikmets oficiāli nolika karoti.
Es tik gribu būt Tu tik gribi būt
Mēs tik gribam būt
Es negribu, ka Tu negribi, ka
Mēs negribam, ka mums norāda, ko darīt
Un es pūlos darīt labu Savā apkaimē
Es smaidu jauki
Un cenšos taisnību teikt
Es tik gribu būt Tu tik gribi būt
Mēs tik gribam būt
Es negribu, ka Tu negribi, ka
Mēs negribam, ka mums norāda, ko darīt
Un es kļūšu par to, kas gribu būt
Pati noteikšu
Es tik gribu būt Tu tik gribi būt
Mēs tik gribam būt
Nē, es negriezīšu matus
Un vilkšu to, kas
Man patīk, ja varu būt es pati
Es negribu, ka Tu negribi, ka
Mēs negribam, ka mums norāda, ko darīt
Tulkojusi Aija Apse