På listen over de 100 værste ting, der kunne ske,
er nummer et, lige efter at blive ramt af et hus som den Onde Heks fra Vest, dette.
Her står noget mere om mig.
Giv mig så min notesbog. Alt i den bog er privat!
Nu skal I høre.
"Med alle de priser, Marion har vundet, burde hun have fået en pokal
for sin præstation som usselt menneske."
Wow. Og så siger folk, at jeg er den onde dronning.
Lad mig se. Her er en god en. "I stedet for at kalde uhyret under sengen
en 'bøhmand', burde den bare kaldes Rachel Hennessy."
Du må ikke slå.
Hold da op, der står noget om alle.
Okay, Marion. Nu er det nok. Giv Harriet notesbogen tilbage.
- Selv om Janie. - Hvad?
Du må ikke, Marion. Jeg beder dig!
Okay, jeg læser det ikke.
Janie må selv beslutte, hvad hun vil. Dit valg, Janie.
Jeg vil bare være Du vil bare være
Vi vil bare være
Jeg vil være den, jeg vil Min selvstændighed
Nej, jeg klipper ikke mit hår
Og jeg går klædt, som jeg vil
Jeg kan lide at få lov Til at være mig selv
Jeg vil ikke være Du vil ikke være
Vi vil ikke have at vide Hvad vi skal
ALLE HADER MIG
HARRIET OPDAGER
Det er kun mig, der må læse det.
"Janie vil være en stor forsker som Marie Curie.
Men mon ikke hun ender som en gal videnskabsmand
og måske endda en dårlig, gal videnskabsmand?"
Jeg ved, det lyder slemt, men husk, hvad der skete med tomaten.
Er det en frugt, en grøntsag, eller er det en superduperbold?
- Jeg foretrækker den som grøntsag. - Det er en frugt.
Jeg troede, I to var bedste veninder.
Også mig.
Beth Ellen, du siger stop.
- Stop! - Okay. Hvis tur er det nu?
- Hold da op. - Hvem er det?
Lilla Strømper og dig.
"Pinky og Lilla Strømper burde måske gå ud af skolen
og optræde i fjollecirkus."
Ja, undskyld, vi ikke er lige så perfekte som dig.
Hvem er det nu?
Jeg gider ikke høre mere. Bare slå dig løs, Marion.
Fint, gå bare. Men så ser du aldrig bogen igen.
Red mig!
Du vinder.
"Folk tager kun hjem til Carrie Andrews, fordi..."
Jeg nåede slet ikke det bedste.
Marion, drop det! Giv Harriet bogen. Hvem går op i, hvad hun skriver?
- Det burde du. - Nej!
Janie, vil du læse det højt for Sport?
Janie, lad være.
"Sport kan være uudholdelig.
Han bekymrer sig altid og pylrer om sin far.
Nogle gange minder han om en gammel dame."
Sport... Det var bare en lille observering.
En observering baseret på denne episode.
Skynd dig. Filmen begynder om et kvarter.
Kan din far ikke vaske op?
Nej, så bliver hans fingre rynkede. Så kan han ikke skrive på maskine.
Så gør det senere?
Janie, er der snavs på en tallerken, er der snavs i mit sind.
Synes du virkelig det?
Jeg synes så meget. Det er svært at holde styr på.
Du sagde, at du kun skrev sandheden. Du lyver måske?
Jeg lyver ikke.
Hvordan vidste du det? Du var der jo ikke.
- Udspionerede du os? - Det er kun sådan, man finder sandheden.
Udspionerer du også os?
Giv mig min notesbog!
Du får den aldrig, Harriet.
Så behold den. Jeg køber en ny!
Typisk, at det skulle gå galt,
lige efter at Gamle Golly tog til Montreal. Hun ville have en løsning.
Gamle Golly!
- Hvorfor har du en flamingohat? - Det er din fantasi, ikke min.
Jeg er da ikke klædt ud som et løg.
Hvorfor er jeg her?
Børnene i skolen fandt min notesbog og læste, hvad der stod om dem.
- Kan du huske, hvad John Keats sagde? -"Skønhed er sandhed, og sandhed skønhed."
Du behøver ikke vide andet.
Bliv her.
Tak for cyklen. Jeg skal hjem til Montreal.
Og husk, en god spion giver aldrig op!
Hvad gør en god spion, når Marion stjæler hendes notesbog?
Hun køber en ny notesbog.
Gamle Golly havde ret. Ikke give op.
Min opgave var at sige sandheden, ikke sige undskyld.
Jeg var som min yndlingsforfatter, Jack London. En ensom ulv på rov.
Jeg behøvede ikke slæbebåden.
Jeg havde min notesbog, min kuglepen og min hjerne.
Godmorgen, Sport. Janie.
- Hørte du noget, Sport? - Nej. Ingenting.
Ny notesbog.
Godmorgen. Vi begynder med at læse en valgfri bog.
Det er ikke valgfrit at læse bogen med babynavne, hr. Whitehead.
Jeg tror, jeg tager navneforandring til... Barnaby!
Lev med det!
Janie! Pst! Janie!
Jeg blev sindssyg. Lyden af sedlens knitren
var som en stemme, der sagde: "Vi ved noget slemt om dig."
Sport!
Hallo!
"Har I også lagt mærke til, at Harriet M. Welsch lugter?"
Mig? Lugtede jeg?
Mine ører var så varme, at de næsten smeltede.
Alle grinede ad mig.
Toiletbesøg, tak!
Hvorfor får vi alle de lektier?
Jeg er ligeglad. Jeg hader bare bøfsandwich til frokost.
Uanset hvad de gør, vil jeg skrive sandheden.
Og berømte bøger. Og vinde en Pulitzer-pris.
Og mine eks-venner vil sige...
Der er Harriet M. Welsch.
- Hvor vi dog misforstod hende. - Og hun lugtede slet ikke.
Har du hørt, at Harriet lugter?
Efter skole gik jeg i gang.
Pyt med, at mine fødder lugtede. Willa Cathers tæer stank nok også.
Kom familien Garcia til USA,
fordi Clarita blev smidt ud af Cuba for at synge? Bør undersøges.
Vi er Spionfangernes Klub,
og vores opgave er at rydde byen for spioner!
Spioner? Hvad snakker du om?
Harriet?
Harriet er spion!
- Hun udspionerer alle! - Og skriver lede ting!
Efter hende!
- Hvor løb hun hen? - Del jer!
Det var min spionrute, og jeg kendte den bedre end nogen.
Jeg ved ikke, hvordan de fandt mig, men jeg slap fra dem.
Nu kunne jeg udspionere igen.
En og to og...
Hallo?
Selvfølgelig! Spionfangerne kendte min spionrute, fordi de havde min notesbog.
Nej!
Janie og Marion? Sammen?
Mit hjerte sank i livet.
Og ud på gulvet. Og helt ned i jorden.
Hvis Janie samarbejdede med spionfangerne, gjorde Sport det også.
Gem hellere den yoyo.
Harriet er derude. Vi må være på vagt.
Gamle Golly sagde, at stor kunst kræver store lidelser.
Gid det kom i sprøjt, ikke i en jævn strøm.
Den aften besluttede jeg, at jeg ikke behøvede venner
og heller ikke min spionrute.
Det forstyrrede kun. Nu låste jeg mig inde på værelset
og levede mit liv i ensomhed ligesom Emily Dickinson.
Jeg, Emily Dickinson, må overvinde modgang, ensomhed
og... ekstremt kradsende gammeldags tøj,
så jeg kan fortælle sandheden til masserne og gøre dem frie.
Harriet!
Harriet?
Du skal i skole. Hørte du ikke vækkeuret?
- Jeg skal ikke i skole. - Jo, du skal.
Det kan jeg ikke. Jeg tilbringer mit liv i ensomhed.
- Nej. - Jeg laver pandekager.
Mmh, pandekager.
Jeg behøvede ikke pandekager og venner.
Eller min spionrute. Jeg behøvede heller ikke lugte godt.
Jeg behøvede bare, at slæbebåden tudede med hornet.
Bare én gang.
Kom nu. Tud med hornet!
Tud med hornet!
Jeg giver op.
Kom med mig på eventyr, børn.
Tilbage, tilbage, tilbage gennem tidens tåger
til den oldgamle civilisation...
Efterabere.
De lod mig bare smage min egen medicin, men...
...hvad mon de skrev om mig?
Toiletbesøg, tak.
Hvad lavede jeg? De skulle ikke knække mig.
De kunne ikke knække mig.
Jeg var Harriet M. We...
Min sandwich! Det gjorde de bare ikke.
Gid jeg var en fugl. De kan godt flyve solo.
Alle hader mig. Og måske med god grund.
Det var sandheden. Det nye var, at jeg også hadede mig selv.
Måden jeg behandlede mine bedste venner... Jeg kan være meget storsnudet.
Jeg tror, jeg er bedre end andre.
Jeg er et egoistisk menneske.
Jeg tager altid det sidste stykke pizza.
Hvis jeg som lovet skulle fortælle sandheden,
måtte jeg også fortælle den om mig selv.
Det var ingen undskyldning, men måske ville de tilgive mig.
Ups.
- Hallo! -Åh nej. Jeg snublede.
- Det er jeg ked af. - Nej, du er ej!
- Du gjorde det med vilje. - Hvad foregår der?
Jeg spildte maling på Harriet, og hun tror, det var med vilje.
- Det var det! - Rachel siger jo, at det var et uheld.
Jeg henter noget papir.
Det er ikke sjovt.
Harriet, lad mig hjælpe.
Har du glemt, hun sagde, du ikke var nogen Marie Curie?
Her.
"Gamle dame Sport." Det kaldte hun dig.
Pludselig slog det klik. Jeg måtte ud.
Undskyld!
Jeg blev sendt hjem i bad, og jeg tænkte på John Keats' ord.
Hvis sandhed var skønhed, hvordan var alt så blevet så grimt?
Jeg vidste, at Gamle Golly var rejst, men først nu slog det mig.
Hun kom ikke tilbage.
Jeg havde ikke noget valg. Det måtte løses på Harriet-måden.
- Det er en frø! -Åh nej!
Den sad på mit ansigt! Nu får jeg vorter!
Det er en frø!
Hvad foregår der her?
Det er en frø!
Man siger, at hævnen er sød, men også lidt stærk.
Med et strejf af chilisovs.
Min plan var så perfekt, at jeg skrev den ned,
så jeg i fremtiden kunne se, at det var sket.
Harriet M. Welsch, skolen har ringet. De er rasende.
De siger, du afbrød timen med en frø?
Det var jeg nødt til. Marion stjal min private notesbog
og læste den højt for de andre.
Skolen sagde, at du skrev frygtelige ting om dine venner.
- Er det rigtigt? - Jeg fortalte bare sandheden.
Notesbogen, Harriet. Nu.
Marion vil ikke give mig den anden. Jeg har brug for den her. Og den for mig.
Harriet, sidste chance. Giv mig den notesbog.
Lover I ikke at læse den?
Du kan ikke stille nogen krav.
Hvis jeg fik mine lommepenge, kunne jeg bestikke jer.
Du får fem sekunder.
Hold jer væk. Ellers hakker Eddie jer! I skal ikke tro, han ikke gør det.
Hak! Hak! Dobbelthak!
Notesbogen, Harriet. Tak.
Nej!
Min første tanke var, at vi ville grine ad den dag, de måtte dukke sig for Eddie And.
Min anden tanke var: "Nu er jeg på spanden."
Jeg vil bare være Du vil bare være
Vi vil bare være
Jeg vil ikke være Du vil ikke være
Vi vil ikke have at vide Hvad vi skal
Jeg gør mit bedste For at være god ved mit kvarter
Jeg smiler rigtig pænt
Og forsøger at tale sandt
Jeg vil bare være Du vil bare være
Vi vil bare være
Jeg vil ikke være Du vil ikke være
Vi vil ikke have at vide Hvad vi skal
Jeg vil være den, jeg vil Min selvstændighed
Jeg vil bare være Du vil bare være
Vi vil bare være
Nej, jeg klipper ikke mit hår
Og jeg går klædt, som jeg vil
Jeg kan lide at få lov Til at være mig selv
Jeg vil ikke være Du vil ikke være
Vi vil ikke have at vide Hvad vi skal
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve