Oloni ei ole sairas.
Miksi joudun käymään lääkärissä?
Psykiatri on erilainen lääkäri, kulta.
Tri Wagner juttelee kanssasi kaikesta, mitä olet kokenut.
En ole kokenut mitään.
Anna kun muistutan.
Ystäväsi lukivat kamaluudet, jotka olit kirjoittanut heistä.
Häiritsit oppituntia sammakolla.
Entä mitä muuta?
Nyt muistankin.
Heitit pehmoankan vanhempiasi päin.
Emmekö voi jutella siitä kaksistaan kuin äiti ja tytär?
Ystävä ystävälle.
Hyvä yritys, Harriet.
Tulkaa, kun sopii.
Hei. Olen tri Wagner. Hauska tutustua, Harriet.
Tiedoksi vain, että olen täällä pakosta.
Selvä on. Voimme puhua myöhemmin.
Mennäänkö?
Ei ollut vaihtoehtoja.
Pakko myöntää, että minua hermostutti hiukan.
Lääkärin tukka oli kuin nuotio.
Huoneessa oli outoa taidetta, lasten pelejä -
ja sieluni sopukoihin tuijottava nukke.
Voisin yrittää, mutta jos tilanne karkaisi käsistä...
Kiehtovaa.
...voisin muka ihailla taidetta ja karata ikkunasta.
Pukisin tekoparran ja karkaisin paatilla.
Mitä tuumit?
En mitään, tohtori.
Tahdon olla vain Tahdot olla vain
Tahdomme olla vain
Olen, kuka haluan
Itsenäisesti
En hiuksia leikkaa
Ja puen mitä huvittaa
On kivaa olla oma itseni
Tahdo olla en Tahdo olla et
Emme tahdo kuulla käskyjä
MINÄ OLEN SIPULI
SALAPOLIISI HARRIET
PERUSTUU LOUISE FITZHUGH'N KIRJAAN
Mitä kirjoitat minusta? - Muistiinpanoja vain.
Ei kai se haittaa? - Ei.
Jos kirjoitat jotain tuhmaa ja äitini saa kuulla, joudut psykiatrin puheille.
Haluaisitko sinäkin muistikirjan?
Ei ole reilua, että vain minulla on sellainen.
Muistikirja sai sormeni syyhyämään.
Kynäni lipuisi sivujen yli.
Ajatukseni virtaisivat vapaasti.
Se oli selvästi ansa.
Oho!
Ei kiitos.
No niin, Harriet. Miksi luulet olevasi täällä?
Mitä itse luulet?
Äitisi mukaan lastenhoitajasi lähti yllättäen,
ja sinun on vaikea sopeutua siihen.
Kerro, mitä ajattelet.
Ajattelin, että karkaamisen sijaan -
olisi helpompaa saada lähtöpassit.
Minua on huimannut.
Pidetäänkö tuijotuskilpailu?
Oletko tehnyt mattoenkeliä?
Harriet? - Niin?
Haluaisitko muistikirjan?
Kyllä, kiitos.
TÄMÄN KIRJAN OMISTAA
Nimeni kirjoittaminen sai minut uskomaan, että pystyn kaikkeen.
Jopa puhumaan psykiatrille.
Kerrohan, Harriet.
Miltä tuntui, kun hoitajasi lähti?
Se tuntui siltä kuin -
vatsassani olisi ollut kivistävä tikku.
Kerroin kaiken.
Kaiken Ole Gollysta, varastetusta muistikirjastani ja itsestäni.
Haluan tietää kaiken.
Sen takia minun pitää nähdä kaikkea.
Siksi minun pitää olla salapoliisi.
Tiedätkös, Harriet. Joskus on parasta vakoilla itseään.
Hyvä on.
Ajattele sitä.
Puhutaan siitä ensi kerralla. Saat tämän takaisin silloin.
Miltä kuulostaa?
Pakko myöntää, että pidin hänestä.
Muistikirjan takaisin ottaminen oli tosin likainen temppu.
Mitä tri Wagner sanoi sinulle?
Että olet kiehtova nuori neiti.
Hän on oikeassa.
Kultaseni. Ehkä voisit vain pyytää anteeksi ystäviltäsi.
Ei.
Tri Wagnerin mukaan tarvitset tavoitteen.
Pyydä ystäviltäsi anteeksi, niin saat muistikirjasi takaisin.
Pelaan illalla korttia Whiteheadien kanssa. Tule sinäkin.
Aloita pyytämällä anteeksi Pinkyltä.
Hänen pitäisi pyytää anteeksi muistikirjani lukemista.
Ajattele asiaa.
Minä ajattelin sitä. Sitten ajattelin lisää.
Ajattelin, että kaipasin muistikirjaani -
ja Ole Gollya.
Mitä hän sanoisi, jos pyytäisin anteeksi?
Sitten ajattelin, että pidän Howard Finchin sormuksesta.
Joskus yksityiskohdat saavat teeskennellyn tuntumaan aidolta.
Arvoisat valamiehet.
Olen täällä, sillä uskon totuuden voimaan.
Todistan vailla yhtäkään epäilystä,
että päämieheni on täysin syytön.
Sitten ajattelin Howard Finchin sanoja.
Tajusin, ettei minun tarvinnut pyytää anteeksi.
Tarvitsin oikeutta.
Tervetuloa molemmille. Toivottavasti pelaat tosissasi, Carol.
En tullut pelaamaan vaan voittamaan, Peggy.
Pinky. Katso, kuka tuli.
Menkää te lapset pihalle.
Teillä on varmasti paljon puhuttavaa.
Hyvä on.
Tästä tulisi helppoa.
Saisin Pinkyn puolelleni ja saisin muistikirjani,
eikä muista tarvitsisi kantaa huolta.
Ei.
Mitä on tekeillä?
Saatoin mainita muutamalle ihmiselle,
että tulisit pyytämään anteeksi.
Kuka se siinä onkaan? Katsokaa.
Hei.
HUIPPUSALAINEN
Taikamuistikirja lentoon!
Olemme valmiita anteeksipyyntöön.
Itse asiassa haluan todistaa syyttömyyteni.
Arvoisat valamiehet.
Tulin tänne, koska uskon totuuden voimaan.
Todistan vailla yhtäkään epäilystä,
että päämieheni Harriet M. Welsch, eli minä itse,
on täysin syytön.
Pidetään oikeudenkäynti. Jos voitan, saan muistikirjani.
Entä jos häviät?
Suostun mihin tahansa rangaistukseen.
Mihinkö tahansa?
Ryhmäkokous.
Esität sipulia koulunäytelmässä,
joten jos häviät, sinun pitää syödä sipuli.
Kokonaan.
Hyväksyn rangaistuksen.
Howard Finch tarvitsee sormuksensa.
Siirrytään oikeussaliin.
Olemme kotonasi, Pinky. Ole sinä tuomari.
Tarvitsen tuomarin kaavun.
Nyt tiedän!
Rachel on oikeudenpalvelija. - Hienoa! Mikä se on?
Pidät järjestystä.
Kaikin mahdollisin tavoin.
Ymmärrän täysin.
Minä teen luonnokset!
Minä kirjaan muistiin.
Hienoa. Minä olen tietenkin syyttäjä. - Ei.
Minä olen syyttäjä.
Miksi sinä?
Tunnen Harrietin parhaiten.
Siksi tiedän kaikki hänen temppunsa.
Mitä minä sitten teet?
Voit olla todistaja.
Tärkein todistaja.
Supertärkeä todistaja.
Olkaa kuulolla! Oikeudenkäynti alkaa.
Nouskaa seisomaan. Kultainen tuomari Whitehead saapuu.
Rachel kutsui Pinkyä kultaiseksi.
Se on "kunnianarvoisa", Rachel.
Ihan sama.
Käskin nousta seisomaan!
Mikä tuo on?
Nuijani.
Käykää istumaan.
Ehkä syynä oli sormus, mutta oloni oli itsevarma.
Vasen sääreni oli tosin toista mieltä.
Hermostuttaako?
Ei.
Sääreni saattaa täristä,
mutta voin nojata johonkin tukevaan: totuuteen.
Käsittelemme tapausta:
Harriet M. Welschin entiset ystävät vastaan Harriet M. Welsch.
Aloitetaan avauspuheenvuoroilla.
Arvoisat valamiehet.
Todistan, että vastaaja Harriet M. Welsch -
on syyllistynyt rikoksiin ystävyyttä vastaan -
kirjoittamalla julmia ja epäreiluja väitöksiä pyytämättä anteeksi.
Miten puolustus vastaa?
Tiedän, että ette pidä minusta nyt.
Ehkä jopa vihaatte minua.
Toisesta ei kuitenkaan tarvitse pitää tietääkseen, että hän on syytön.
Faktat puhuvat puolestaan.
Niiden mukaan olen syyllistynyt vain totuuden kertomiseen!
Syyttäjä voi kutsua ensimmäisen todistajansa.
Kutsun Sport Rocquen.
Sport. Lukisitko sivulta 55?
Jos on pakko.
"Toisinaan en siedä Sportia.
Hän on aina huolissaan ja hössöttää isänsä takia -
kuin vanha täti."
Miltä se saa sinut tuntemaan?
Kauhealta.
Enkä minä hössöttänyt, Harriet.
"Hössöttäjä" ei taida olla sana.
Hyväksytään.
Sport. Tuona iltana Janie kysyi, voisiko isäsi tiskata,
jotta voisit mennä elokuviin. - Aivan.
Mitä vastasit?
Sanoin: "Hänen sormensa menisivät ryppyyn,
eikä hän voisi käyttää kirjoituskonetta."
Kun Janie kysyi, etkö voisi tiskata myöhemmin,
miten vastasit?
Unohdetut tiskit vaivaavat ikuisesti.
Isoäitini puhuisi noin, Sport.
Vai niin?
Anteeksi vain, että yritän auttaa miestä,
joka kasvattaa minut yksin kirjoittaessaan pitkää romaania.
Minä tein vain havainnon.
Harriet...
Ihmiseksi, joka haluaa tietää kaiken,
joskus sinä et tiedä mitään.
Minä häivyn.
Sport.
Mahtavaa, Harriet.
Itsehän sinä luit sen hänelle -
minun salaisesta ja yksityisestä muistikirjastani.
Seuraava todistaja.
Yksi kerrallaan jokainen henkilö, josta olin kirjoittanut,
todisti minua vastaan.
Kaikki tietävät, että ihailit Harrietia, vai mitä?
No... En tiedä siitä.
Yritin kyllä pukeutua kuin hän -
ja perustin salaisen fanikerhon nimeltä Harriettit.
Keskellä on kaksi t-kirjainta.
Mutta ihailinko häntä? Tuskin.
Vai niin.
Olit kaikkien aikojen ihailemattomin ihailija,
mutta katsotaanpa, mitä Harriet kirjoitti sinusta.
Hyvä on.
"Ihmiset käyvät Carrie Andrewsin talolla vain sen takia,
että hänen äitinsä leipoo kakkuja."
Onko se mielestäsi totta? - Ei.
Luonani vierailleet ihmiset sanovat usein:
"Kiitos kutsusta, Carrie. Minulla oli tosi hauskaa."
Ei enempää kysyttävää.
Carrie. Voisitko kertoa,
mitä ihmiset sanovat ennen kuin vierailevat luonasi?
He kysyvät, onko äitini leiponut kuuluisaa suklaakakkuaan.
Lumihiutaleiden makuisilla hopearakeilla.
Ei enempää kysyttävää.
Anteeksi.
Se ei tarkoita mitään.
Antaa heittää, Carrie. - Se on vain yhteensattuma.
Kutsun Beth Ellen Hansenin todistamaan.
Suokaa anteeksi. On supertärkeän todistajan aika.
Odota vuoroasi, Marion.
Rauhoitu, sormustelija.
Vastalause! Hän ei ole seuraava todistaja.
Hylätään?
En tarvitse muistikirjaa.
Osaan Harrietin myrkylliset sanat ulkoa.
Siteeraan:
"Marion on voittanut monta palkintoa, mutta ei ole voittanut jättipalkintoa -
saavutuksistaan kamalana ihmisenä."
Siihen vastaan, että olet todellinen hirvitys,
Harriet M. Welsch.
Siihen vastaan kysymällä näin. 12. lokakuuta klo 15.30 -
jakelitko sinä uutislehtistä,
jossa oli kuva minusta ja Sportista pehmolelujemme kanssa?
Jos pidät kirjaa pisteistä, vähennä ensin hetket,
jolloin päätin olla olematta ilkeä.
Ei enempää kysyttävää.
Beth Ellen. Kuinka monta kertaa olisin voinut olla ilkeä,
mutta en ollut?
Kolme.
Ei, kaksi.
Kolme. Ehdottomasti kolme.
Ehkä neljä.
Ei enempää kysyttävää.
"Käyttääköhän Beth Ellen erikoisshampoota -
hiuksiaan hermostuneesti mutustaville ihmisille?"
Miten vastaat?
En ole hermostunut. Pidän hiusten mausta.
"Pinkyn ja violettisukan pitäisi lopettaa koulunkäynti -
ja liittyä friikkisirkukseen."
Miltä sinusta tuntuu? - Järkyttyneeltä!
Järjestystä!
Olen pahoillani.
Tämä on oikeussali eikä eläintarha.
Kiva. - Olen harjoitellut.
Mainiota, pojat.
Kestäkää se!
"Sängyn alla asuvaa otusta ei pitäisi kutsua möröksi -
vaan Rachel Hennessyksi."
Pikkuveljeni tekee jo niin.
Vihdoinkin oli loppupuheenvuorojen aika.
Kaikki kirjoittamani ei välttämättä ollut kilttiä,
mutta olen todistanut sen olevan totta.
Suuren Ole Gollyn sanoin -
kirjailijan vastuu on kertoa totuus,
sillä totuus on kauneutta ja kauneus totuutta.
Saatoin tuntea sen. Voitto oli minun.
Mitä Janie voisi sanoa nerokkaan ristikuulusteluni jälkeen?
Tuomari Pinky. Loppupuheenvuoron sijaan -
haluan kutsua -
Harriet M. Welschin todistamaan.
Vastalause. Se rikkoisi jokaista oikeusjärjestelmän sääntöä.
Saanen muistuttaa,
että todistajanaitomme on lintujen kylpyallas -
ja että tuomarilla on yllään isänsä aamutakki.
Vastalause hylätty. Hyväksytään.
Nti Welsch.
Kirjoitit minusta sivulla 77.
Voisitko lukea sen?
Hyvä on.
Kirjoitin: "Janie haluaa olla kuuluisa tutkija kuten madame Curie,
mutta joskus..."
Älä luekaan sitä.
Laske muistikirjasi alas ja sano se päin kasvojani.
Tiedät, mitä siinä lukee.
Tiedän, mitä kirjoitit.
Haluan kuitenkin kuulla sen suustasi.
En halua.
Kutsun kohta oikeudenpalvelijan.
Kukaan ei halua sitä.
Jos se on totta, kuten väität, mikset voi sanoa sitä?
Koska...
Koska olet pelkuri, joka vakoilee ystäviään -
ja kirjoittaa kamalia asioita muistikirjaansa,
koska et uskalla sanoa niitä päin naamaa.
Voinko pitää pienen tauon?
Kielletään.
Me odotamme.
Sano se.
Hullu tai huono tutkija, tai mahdollisesti sekä hullu että huono tutkija.
Se todella loukkasi tunteitani.
Se on kuitenkin totta.
Kenties, Harriet M. Welsch,
mutta elämä ei ole pelkkää totuutta.
Se on myös ystävyyttä.
Jos loukkaa ystävän tunteita, on pyydettävä anteeksi.
Ole Golly opetti, että kirjailijan pitää uskaltaa kertoa totuus -
anteeksi pyytelemättä.
Ole Golly ei ole täällä enää, mutta minä olen.
Entä jos pyydän anteeksi sitä, etten pyydä anteeksi?
Sano se, Harriet. Ei se ole vaikeaa.
Minä... Haluan tehdä niin enemmän kuin mitään muuta, mutta...
Sanoit, ettei elämä ole pelkkää totuutta.
Entä jos se on sitä minulle?
Valinta on sinun, Harriet.
Sanoin syöväni tämän sipulin, jos häviän, koska tiesin voittavani.
Halusin todistaa, että kerroin totuuden,
ja niin minä myös tein.
Miksi oloni on kuin häviäjällä?
Vihasin sitä, että jouduin esittämään sipulia.
Sitten aloin nähdä sen hyvät puolet kerroksineen kaikkineen.
Yritin olla sipuli kuten hyvän näyttelijän pitääkin olla.
Nyt kuitenkin ymmärrän...
Sipuli on haiseva ja kamala, ja se saa ihmiset itkemään.
Aivan kuten minäkin.
Totuus on, että minä olen sipuli.
Aika mennä kotiin, lapset.
Voi kulta. Mikä hätänä?
Hyvä tavaton.
Kultapieni. Mistä on kyse?
Voi ressua.
Miten sujui?
Pyysitkö anteeksi? Saitko muistikirjasi takaisin?
Haluan mennä kotiin.
Hyvä on, kulta.
Tekstitys: Petra Rock