‫אני לא מרגישה חולה.
‫למה אני צריכה ללכת לרופא?
‫פסיכיאטר הוא רופא מיוחד, מותק.
‫ד"ר וגנר רק תדבר איתך
‫ותעזור לך לדבר על מה שעובר עלייך.
‫לא עובר עליי שום דבר.
‫תרשי לי לרענן את זיכרונך.
‫החברים שלך קראו את הדברים ‫האיומים שכתבת עליהם במחברת שלך.
‫הפחדת את הכיתה שלך בצפרדע.
‫ומה עוד?
‫אני יודעת.
‫זרקת בובת ברווז על ההורים שלך.
‫אנחנו לא יכולות לדבר על זה בעצמנו, ‫בין אם לבת?
‫בין חברה לחברה?
‫ניסיון נחמד, הרייט.
‫ברגע שתהיו מוכנות.
‫היי, אני ד"ר וגנר.
‫נעים מאוד, הרייט.
‫אני רק רוצה שתדעי שאני כאן בניגוד לרצוני.
‫רשמתי לפניי.
‫נדבר אחר כך.
‫שניכנס?
‫כאילו שהייתה לי ברירה.
‫לא אשקר לכם. הייתי לחוצה קצת.
‫השיער של הרופאה נראה כמו אש.
‫היו יצירות אמנות מוזרות,
‫משחקים לילדים קטנים
‫ובובה שבהתה ישר לתוך הנשמה שלי.
‫אתן לזה הזדמנות, אבל אם המצב יצא משליטה...
‫מרתק.
‫אוכל להעמיד פנים שאני מביטה ביצירות האמנות ‫ולהימלט מהחלון.
‫לעטות זקן מזויף ולהתחבא בסירת משא.
‫על מה את חושבת, הרייט?
‫שום דבר, דוקטור. ממש שום דבר.
‫"אני רק רוצה להיות ‫אתה רק רוצה להיות
‫אנחנו רק רוצים להיות
‫אהיה מי שאהיה
‫האוטונומיה שלי
‫לא, לא אסתפר
‫ואלבש מה שבא לי
‫אני אוהבת להיות מי שאני
‫אני לא רוצה ‫אתה לא רוצה
‫אנחנו לא רוצים שיגידו לנו מה לעשות..."
‫אני הבצל -
‫"הרייט המרגלת"
‫על פי ספרה של לואיז פיציו -
‫מה את כותבת עליי?
‫רק כמה הערות.
‫זה לא מפריע לך, נכון?
‫לא.
‫אבל אם תכתבי משהו מרושע ואימא שלי תגלה,
‫ייתכן שתצטרכי ללכת לפסיכיאטרית.
‫גם את רוצה מחברת?
‫נראה לא הוגן שלי יש ולך לא.
‫האצבעות שלי רעדו ‫מהתרגשות כשחשבתי על מחברת,
‫על העט שלי זורם לאורך הדפים,
‫המחשבות שלי חופשיות לנוע סוף כל סוף.
‫ברור שזו הייתה מלכודת.
‫לא, תודה. אני בסדר.
‫ובכן, הרייט. למה את חושבת שאת כאן?
‫למה את חושבת שאני כאן?
‫טוב, אימא שלך אומרת ‫שהמטפלת שלך עזבה בפתאומיות
‫ושייתכן שאת מתקשה להסתגל.
‫אולי תספרי לי מה עובר לך בראש?
‫מה שעבר לי בראש זה שבמקום להימלט,
‫ייתכן שיהיה קל יותר לגרום לה לסלק אותי.
‫יש לי סחרחורות.
‫את רוצה לעשות תחרות מבטים?
‫או לעשות מלאך שטיח?
‫הרייט? ‫-כן?
‫את רוצה את המחברת עכשיו?
‫כן, בבקשה.
‫המחברת הזו שייכת ‫להרייט מ' וולש -
‫כשכתבתי את השם שלי במחברת חדשה
‫הרגשתי תמיד שאני יכולה לעשות הכול,
‫אפילו לדבר עם פסיכיאטרית.
‫אז ספרי לי, הרייט,
‫איך הרגשת כשהמטפלת שלך עזבה?
‫הרגשתי... הרגשתי...
‫שיש לי כפיס עץ מוזר בבטן.
‫סיפרתי לה הכול.
‫על אול גולי, על המחברת שנגנבה ועל עצמי.
‫אני רוצה לדעת הכול.
‫וכדי לדעת הכול, צריך לראות הכול.
‫וכדי לראות הכול, את צריכה להיות מרגלת.
‫תשמעי, הרייט,
‫לפעמים האדם הטוב ביותר לרגל אחריו ‫הוא את בעצמך.
‫בסדר.
‫אני רוצה שתחשבי על זה.
‫ונדבר על כך בפעם הבאה.
‫אחזיר לך את זה במפגש הבא שלנו.
‫מה דעתך על זה?
‫הייתי חייבת להודות שחיבבתי אותה.
‫אם כי לתת לי מחברת ואז לקחת אותה חזרה
‫היה תרגיל די מלוכלך.
‫אז מה ד"ר וגנר אמרה לך?
‫היא אמרה שאת צעירה מרתקת.
‫היא לא טועה.
‫חומד, חשבת פעם להתנצל בפני החברים שלך?
‫לא.
‫ד"ר וגנר הציעה שאתן לך מטרה.
‫אם תתנצלי בפני החברים שלך, ‫תוכלי לקבל את המחברת שלך חזרה.
‫אשחק קלפים אצל הזוג ווייטהד הערב.
‫למה שלא תצטרפי אליי?
‫תוכלי להתחיל בכך שתתנצלי בפני פינקי.
‫הוא צריך להתנצל בפניי ‫על כך שקרא במחברת שלי.
‫תחשבי על זה, בסדר?
‫חשבתי על זה.
‫וחשבתי על זה עוד.
‫וחשבתי על כמה שאני מתגעגעת למחברת שלי.
‫ועל כמה שאני מתגעגעת לאול גולי
‫ועל מה שהייתה אומרת אם הייתי מתנצלת בפניו.
‫ואז חשבתי על כמה שאני אוהבת ‫את הטבעת של הווארד פינץ'.
‫לפעמים פרטים קטנים כאלה
‫גורמים לך להרגיש שמשהו מזויף הוא אמיתי.
‫חברי המושבעים הנכבדים,
‫אני כאן כי אני מאמין בכוחה של האמת.
‫ואני מתכוון להוכיח מעבר לכל צל של ספק
‫שמרשי חף מפשע לגמרי.
‫ואז חשבתי על מה שהווארד פינץ' אמר.
‫והבנתי שאני לא צריכה להתנצל.
‫אני צריכה צדק.
‫ברוכות הבאות. ‫קרול, אני מקווה שבאת לשחק.
‫לא באתי לשחק, פגי. באתי לנצח.
‫פינקי, תראה מי כאן.
‫אולי תצא החוצה עם הרייט.
‫אני בטוחה שיש לכם נושאי שיחה רבים.
‫בסדר.
‫זה עמד להיות קלי קלות.
‫אזכה במשפט שלי מול פינקי, ‫אקבל את המחברת שלי חזרה
‫ולא אצטרך לדאוג לגבי האחרים בכלל.
‫לא.
‫מה קורה כאן, פינקי?
‫ייתכן שאמרתי במקרה לכמה אנשים
‫שאת באה להתנצל.
‫תראו מי כאן. כולם, תראו.
‫היי.
‫סודי ביותר -
‫מחברת קסם, המריאי!
‫אנחנו מוכנים להתנצלות שלך.
‫אני דווקא התכוונתי להוכיח שאני חפה מפשע.
‫חברי בית המשפט הנכבדים,
‫אני כאן כי אני מאמינה בכוחה של האמת,
‫ואני מתכוונת להוכיח מעבר לכל צל של ספק,
‫שמרשתי, הרייט מ' וולש, ‫הידועה גם בשם "אני",
‫חפה מפשע לגמרי.
‫בואו נערוך משפט.
‫אם אנצח, אקבל את המחברת שלי חזרה.
‫וכשתפסידי?
‫אסכים לכל עונש שתרצו.
‫כל עונש?
‫פגישה קבוצתית.
‫מכיוון שתגלמי בצל בהצגה של בית הספר,
‫אם תפסידי, תצטרכי לאכול בצל.
‫את כולו.
‫העונש התקבל.
‫אם את רוצה להיות הווארד פינץ', ‫את חייבת טבעת.
‫בואו ניגש לאולם בית המשפט.
‫פינקי, זה הבית שלך. אתה תהיה השופט.
‫אני צריך גלימה של שופט בשביל זה.
‫יש לי רעיון!
‫רייצ'ל, את פקידת בית המשפט. ‫-מעולה! מה זה פקידת בית משפט?
‫את תשמרי על הסדר בבית המשפט,
‫בכל אמצעי שיידרש.
‫אל תוסיפי מילה.
‫אני אהיה צייר בית המשפט.
‫אני אהיה הכתבנית.
‫נהדר. מובן שאני אהיה התובעת. ‫-לא.
‫אני אהיה התובעת.
‫למה את?
‫אני מכירה את הרייט טוב מכולם.
‫זה אומר שאני מכירה ‫את כל התרגילים הקטנים שלה.
‫מה אני אמורה לעשות?
‫את יכולה להיות עדה.
‫עדה מרכזית.
‫עדה מרכזית-על.
‫הקשיבו! הקשיבו! בית המשפטי נפתח.
‫כולם לקום לכבוד השופט ווייטהד המתוק.
‫רייצ'ל אמרה שפינקי מתוק.
‫אומרים "מכובד", רייצ'ל.
‫לא משנה.
‫אמרתי, "כולם לקום," פירורים שכמוכם!
‫מה זה?
‫הפטיש שלי.
‫שבו בבקשה.
‫אולי זה היה רק בזכות הטבעת, ‫אבל הרגשתי די בטוחה בעצמי.
‫אך רגל שמאל שלי סיפרה סיפור אחר.
‫מודאגת?
‫לא.
‫הרגל שלי אמנם קופצת,
‫אבל אני נשענת על משהו מוצק, האמת.
‫התיק של הערב
‫הוא חבריה לשעבר של הרייט מ' וולש ‫נגד הרייט מ' וולש.
‫בואו נתחיל בנאומי פתיחה.
‫בית המשפט,
‫אני מתכוונת להוכיח שהנאשמת, ‫הרייט מ' וולש,
‫אשמה בפשעים נגד הידידות
‫בכך שכתבה האשמות אכזריות ‫ולא הוגנות בלי להתנצל.
‫נציגת ההגנה?
‫אני יודעת שאתם לא מחבבים אותי במיוחד כרגע.
‫אולי אתם אפילו שונאים אותי.
‫אבל לא צריך לחבב אדם ‫כדי לדעת שהוא חף מפשע.
‫כי העובדות אומרות הכול.
‫והן אומרות שהדבר היחיד ‫שאני אשמה בו הוא אמירת האמת.
‫התובעת, את רשאית להזמין את העד הראשון שלך.
‫אני מזמינה לדוכן העדים את ספורט רוק.
‫ספורט, קרא את הקטע הזה בעמוד 55.
‫אם אני חייב.
‫"לפעמים אני לא סובלת את ספורט,
‫הוא כל הזמן דואג וטורח סביב אבא שלו,
‫לפעמים הוא כמו זקנה קטנה."
‫ואיך זה גורם לך להרגיש?
‫גרוע.
‫ולא טרחתי, הרייט, אני לא טרחן.
‫אני לא חושבת שיש מילה כזו "טרחן".
‫אאפשר זאת.
‫ספורט, באותו הערב,
‫ג'ייני שאלה אם אבא שלך יכול לרחוץ את הכלים
‫כדי שתוכל ללכת איתה לסרט. ‫-נכון.
‫ומה ענית לה?
‫עניתי, "זה יגרום לו לאצבעות מקומטות
‫והוא לא יוכל להשתמש במכונת הכתיבה."
‫כשג'ייני אמרה, ‫"אתה לא יכול לרחוץ אותם אחר כך?"
‫מה ענית?
‫כלי שנותר מאחור הוא כלי שיושב על הראש.
‫ספורט, את שני הדברים האלה ‫סבתא שלי יכולה להגיד לי.
‫באמת?
‫סלחי לי שאני מנסה לעזור לבחור
‫שמגדל אותי לבדו
‫בזמן שהוא מנסה לכתוב ‫רומן של מיליון עמודים.
‫רק הבעתי את דעתי.
‫הרייט...
‫יחסית למישהי שאומרת שהיא רוצה לדעת הכול,
‫לפעמים את לא יודעת כלום.
‫אני מסתלק.
‫ספורט...
‫עבודה טובה, הרייט.
‫את זו שהקריאה לו את זה
‫מהמחברת הסודית והפרטית שלי.
‫העד הבא.
‫בזה אחר זה, כל האנשים ‫שכתבתי עליהם במחברת שלי...
‫עלו להעיד נגדי.
‫כולם יודעים שהיית פעם ‫המעריצה הכי גדולה של הרייט, נכון?
‫אני לא בטוחה.
‫אבל ניסיתי להתחפש לה,
‫ופעם הקמתי מועדון מעריצים סודי ‫שנקרא "ההרייטיות".
‫ב-ט' ואז ת', בת' אלן.
‫אבל האם הייתי מעריצה? לא נראה לי.
‫בסדר.
‫אז בתור המעריצה ‫הכי לא מעריצה שהעריצה אי פעם,
‫בואי נפנה למה שהרייט ‫כתבה עלייך במחברת שלה, בסדר?
‫בסדר.
‫"לפעמים אני חושבת שאנשים הולכים ‫לבית של קרי אנדרוז
‫רק בשביל העוגה של אימא שלה."
‫את חושבת שזה נכון?
‫לא.
‫אנשים שבאים לבית שלי אומרים, ואני מצטטת,
‫"תודה שהזמנת אותי, קרי. נהניתי מאוד."
‫אין לי שאלות נוספות.
‫קרי, האם תואילי לספר לבית המשפט
‫מה אנשים אומרים לפני שהם באים לבית שלך?
‫הם שואלים אם אימא שלי הכינה
‫את עוגת השוקולד ההולנדי המפורסמת ‫בת חמש השכבות שלה.
‫עם סוכריות כסופות ‫שיש להן טעם של פתיתי שלג.
‫אין לי שאלות נוספות.
‫מצטער.
‫אבל זה לא אומר כלום.
‫הגיע הזמן לזוז, קרי. ‫-זה רק צירוף מקרים.
‫בית המשפט מזמן לדוכן העדים ‫את בת' אלן הנסן.
‫סלחו לי, ‫הגיע הזמן לעדה המרכזית-על.
‫חכי לתור שלך, מריון.
‫תירגעי, גברת טבעת.
‫התנגדות! היא לא העדה הבאה.
‫נדחית?
‫אני לא צריכה את המחברת.
‫אני זוכרת בעל פה ‫את המילים הרעילות של הרייט.
‫ואני מצטטת,
‫"עם כל הפרסים שמריון זכתה בהם,
‫אני מופתעת שהיא לא זכתה בגביע ענק
‫על הישגיה בתחום ‫של להיות אדם גרוע ומחורבן."
‫והתגובה שלי היא, את דוחה לגמרי,
‫הרייט מ' וולש.
‫התגובה שלי על כך היא, ‫ב-12 באוקטובר, ב-15:30,
‫האם חילקת עלון
‫שהייתה בו תמונה גדולה של ספורט ושלי ‫כשבידינו הבובות שלנו?
‫טוב, אם את מזכירה דברים מהעבר, ‫עלייך להפחית את כל הפעמים
‫שיכולתי לעשות מעשה מרושע ולא עשיתי.
‫אין לי שאלות נוספות.
‫בת' אלן, כמה דברים מרושעים ‫הייתי יכולה להגיד לך היום,
‫אך לא אמרתי?
‫שלושה?
‫לא, שניים.
‫שלושה. בטוח ששלושה.
‫אולי ארבעה.
‫אין לי שאלות נוספות.
‫"מעניין אם בת' אלן ‫צריכה להשתמש בשמפו מיוחד
‫לאנשים שלועסים את השיער שלהם ‫מתוך לחץ כל הזמן."
‫התגובה שלך?
‫אני לא לחוצה. זה פשוט טעים לי.
‫"לפעמים אני חושבת שעדיף שפינקי ‫וגרביים סגולים יעזבו את בית הספר
‫ויצטרפו לקרקס המוזרים."
‫איך זה גרם לך להרגיש? ‫-נסער!
‫סדר בבית המשפט! אמרתי, "סדר!"
‫אני מצטער, כבודו.
‫אני מזכיר לך שזה אולם בית משפט, ‫לא גן חיות.
‫נחמד. ‫-התאמנתי.
‫עבודה טובה, חברים.
‫תתמודדו עם זה!
‫"במקום לכנות את היצור המפחיד
‫שחי מתחת למיטה 'מפלצת',
‫צריך פשוט לקרוא לו 'רייצ'ל הנסי'."
‫אחי הקטן כבר עושה את זה.
‫ואז הגיע הרגע לנאומי הסיכום.
‫אני מודה שלא כל הדברים שכתבתי היו נחמדים,
‫אבל כמו שהוכחתי, הכול נכון.
‫ובמילותיה של אול גולי הדגולה,
‫סופר חייב לכתוב את האמת
‫כי אמת היא יופי, ויופי הוא אמת.
‫הרגשתי את זה. המשפט היה בידיים שלי.
‫אחרי חקירות הנגד המבריקות שלי, ‫מה יכלה ג'ייני לומר?
‫השופט פינקי, במקום נאום הסיכום שלי,
‫אני רוצה לזמן
‫את הרייט מ' וולש לדוכן העדים.
‫התנגדות, כבודו.
‫זו הפרה של כל הכללים ‫שמערכת המשפט שלנו נשענת עליהם.
‫האם יורשה לי להזכיר לכבודו
‫שדוכן העדים של "מערכת המשפט" שלנו ‫הוא אמבטיית ציפורים
‫והשופט, בלי להעליב, ‫לובש את חלוק הרחצה של אבא שלו?
‫ההתנגדות נדחית. אאפשר זאת.
‫העלמה וולש.
‫כתוב עליי משהו בעמוד 77.
‫האם את מוכנה להקריא אותו לבית המשפט?
‫בסדר.
‫כתבתי, "ג'ייני רוצה להיות ‫מדענית גדולה כמו מדאם קירי,
‫אבל לפעמים אני חושבת..."
‫את יודעת מה? ‫במחשבה שנייה, אל תקריאי.
‫תניחי את המחברת ותגידי לי את זה בפנים.
‫את יודעת מה כתוב שם.
‫כן, אני יודעת מה כתבת.
‫אבל אני רוצה לשמוע את זה יוצא מהפה שלך.
‫אני לא רוצה.
‫אל תאלצי אותי לקרוא לפקידת בית המשפט.
‫אף אחד לא רוצה שזה יקרה.
‫אם זה נכון כמו שאת טוענת, ‫למה שלא תגידי את זה?
‫כי...
‫כי את פחדנית ורמאית שמרגלת אחרי החברים שלה
‫וכותבת דברים מרושעים במחברת שלך
‫כי אין לך אומץ להגיד לנו את זה בפנים.
‫אפשר לקבל הפסקה קצרה?
‫הבקשה נדחתה.
‫אנחנו ממתינים, הפרקליטה.
‫תגידי את זה.
‫מדענית מטורפת, מדענית גרועה
‫או אולי מדענית גרועה ומטורפת.
‫זה מעליב מאוד.
‫אבל זה נכון.
‫אולי, הרייט מ' וולש.
‫אבל החיים לא סובבים רק סביב האמת.
‫הם סובבים גם סביב חברות.
‫ובחברות, אם את פוגעת בחבר,
‫את צריכה להתנצל.
‫אול גולי לימדה אותי ‫שאם אני רוצה להיות סופרת,
‫אני חייבת להיות אמיצה מספיק ‫כדי להגיד את האמת
‫בלי להתנצל על כך.
‫אול גולי כבר לא כאן, אבל אני כן.
‫ואם אתנצל על כך שלא התנצלתי?
‫פשוט תגידי את זה, הרייט. זה לא קשה כל כך.
‫אני... אני רוצה לעשות זאת ‫יותר מכל דבר אחר בעולם, אבל...
‫אמרת קודם שהחיים ‫לא סובבים רק סביב האמת.
‫אבל אולי בשבילי כן?
‫זו החלטה שלך, הרייט.
‫אמרתי שאוכל את הבצל הזה אם אפסיד
‫כי ידעתי שאנצח.
‫הייתי צריכה רק להוכיח שאמרתי את האמת,
‫ועשיתי זאת.
‫אז למה אני מרגישה שהפסדתי?
‫שנאתי את העובדה שעליי להיות בצל בהצגה.
‫ואז התחלתי להבין מה טוב בו,
‫עם כל השכבות והכול.
‫וניסיתי להיות הבצל ‫כמו ששחקן טוב אמור לעשות,
‫אבל עכשיו אני מבינה...
‫שבצל הוא דבר מסריח, דוחה ‫ומגעיל שגורם לאנשים לבכות.
‫בדיוק כמוני.
‫האמת היא... שאני הבצל.
‫הגיע הזמן ללכת הביתה, ילדים.
‫חומד, מה קרה?
‫אלוהים אדירים.
‫מתוקה שלי, מה העניין?
‫מסכנה.
‫איך היה?
‫התנצלת בפני החברים שלך? ‫קיבלת את המחברת שלך בחזרה?
‫אני רק רוצה ללכת הביתה.
‫בסדר, מותק. בסדר.
‫תרגום: אסף ראביד