Efter den mislykkede retssag kunne jeg ikke sove.
Jeg skammede mig sådan.
Og det rå løg hjalp ikke.
Så før solen stod op, besluttede jeg at gå udenfor
og kaste et første blik på høstmånen.
Hvert år ønsker jeg noget, når jeg ser den vilde, orange måne.
Det går aldrig i opfyldelse, bortset fra mit ønske den nat.
Min notesbog!
Jeg troede, den var væk for evigt.
Det var ikke en fælde, for jeg fik ikke et pengeskab i hovedet.
Hvem havde lagt den der? Måske var det lige meget.
Jeg var bare glad for at få den tilbage. Jeg havde masser at skrive.
Det underlige var, at min hjerne var stået af.
Så jeg gjorde som altid, når jeg var kørt fast.
Jeg tog på krise-spionmission.
HVORDAN KAN KATTE
Formuens Tårn
Det er fuldt af magt og penge
- Hvorfor kan jeg ikke finde på noget? - Fordi jeg er for farlig, Harriet.
Alt, hvad du skriver, sårer andre mennesker.
Det ser ikke kønt ud.
Men Gamle Golly siger, man ikke skal undskylde sandheden.
Ja. Og hvordan synes du, det er gået, Guldlok?
Splinten i min mave begyndte pludselig at stikke.
Den fortalte mig noget, jeg godt vidste, men ikke turde indrømme.
Jeg kan ikke blive forfatter.
Jeg vil bare være Du vil bare være
Vi vil bare være
Jeg vil være den, jeg vil Min selvstændighed
Nej, jeg klipper ikke mit hår
Og jeg går klædt, som jeg vil
Jeg kan lide at få lov Til at være mig selv
Jeg vil ikke være Du vil ikke være
Vi vil ikke have at vide Hvad vi skal
FORFATTEREN HARRIET
HARRIET OPDAGER
Mens folk gik på arbejde, begyndte jeg at tænke.
Hvis ikke forfatter, hvad kunne jeg så blive?
Vinduespudseren Harriet?
Blomsterbuddet Harriet?
Eller pølsemanden Harriet?
- Harriet? Hvad laver du der? - Jeg tænker bare.
Hvis ikke forfatter, hvad kan jeg så blive?
Der er da masser af muligheder for en, der er så kvik som dig.
- Du kan blive læge. - Jeg kan ikke tåle at se blod.
- Hvad med lærer? - Jeg hader tyggede papirkugler.
Astronaut? Du kan rejse til månen.
Jeg bliver køresyg, når vi skal ud til farmor.
Vi vil bare hjælpe.
Jeg ved det godt. Jeg vil bare være alene.
Det her kom med posten i går, mens du og mor var ude.
Gamle Golly?
Harriet, du husker nok, at jeg lærte dig Keats' ord:
"Sandhed er skønhed, og skønhed er sandhed."
Jeg er glad for, at du skrev sandheden.
Naturligvis skal de notesbøger ikke læses af andre.
Men hvis de bliver det, er der én ting, du er nødt til at gøre.
Du vil ikke bryde dig om det. Du skal sige undskyld.
Undskyld?
Man skriver for at skabe kærlighed i verden.
Ikke for at såre sine venner.
Det var uventet, men jeg vidste, hvor hendes kloge ord ville føre hen.
Janie, det må du undskylde.
Alt det lede, jeg skrev, og at jeg ikke sagde undskyld i går.
Du er ingen dårlig videnskabsmand. Jeg var misundelig.
Misundelig?
Jeg leger forfatter og sårer folk med mine ord.
Du er videnskabsmand og vil gøre verden til et bedre sted.
Det ved jeg nu ikke.
Jeg ville syntetisere en ny energikilde og kom til at forstøve mine næsehår.
- Det må du undskylde, Janie. - Du er tilgivet.
Bøffel?
Tak.
Var det dig, der kom med min notesbog?
Ja. Dig uden din notesbog er som Albert Einstein uden sin violin.
Det troede jeg også før.
- Jeg vil ikke være forfatter mere. - Hvad?
Jeg kan blive alt muligt andet. Min mor synes, jeg skal blive lærer.
Du kan give dig selv en eftersidning.
Hej, Sport! Vent. Jeg vil tale med dig.
Vent!
Jeg måtte tale med ham.
Jeg besluttede at bruge mine spionevner en sidste gang.
Sport Rocque bedes komme ind på inspektørens kontor omgående.
Det brænder!
- Giv mig nu en chance. - Du er utrolig.
Var det noget med et stykke pizza?
Med en oprigtig undskyldning til?
Hej.
Lad mig nu være!
- Stop. - Wallace, hold nu op.
Sikkerhed holder aldrig op. Den er altid vigtig.
- Tak, Wallace. - Ingen årsag.
Jeg er gangvagt, Harriet. Det er mit job.
- Sport, jeg vil bare sige... - Glem det. Det er for sent.
Hvis du ikke vil høre min undskyldning, vil du så tage den her?
Det er et regnskab over plusser og minusser ved vores venskab.
Plus 20? Fordi jeg lærte dig at vinde i sten, saks, papir?
Plus ti, fordi jeg tjekker stavefejl i dine stile.
Plus 100, fordi jeg gav dig et 3D-baseballkort med Mickey Mantle.
Det er mange plusser, Harriet. Mange plusser.
Og nogle minusser.
Minus 820, fordi jeg skrev lede ting om min bedste ven.
Men når man regner det sammen, kan vores venskab stadig betale sig.
Nej, du har regnet forkert.
Du førte ikke totallet over her og tretallet her.
Vores venskab giver faktisk minus 180.
Bare sig, hvad jeg skal sige.
Gerne, men du skriver det jo ned og bruger det mod mig.
Lad ham gå. Sport har brug for lidt fred. Lad ham trække vejret.
Sport ville ikke lade mig undskylde.
Jeg håbede, klassen ville.
Jeg ved, I hader mig, som vampyrer hader solen,
og det forstår jeg udmærket godt.
Kom nu, Ellen. Jeg kan ikke spille med kun ét lår.
- Jeg kan ikke mine replikker. - Fordi du tygger på dit hår hele tiden.
Tillykke, Marion.
Du har endnu engang vundet førstepræmien som årets mest modbydelige person.
Sig mig, Pinky, hvordan er det at være stjernen i et tossecirkus?
Folk vil i det mindste gerne hænge ud hjemme hos mig.
Og ikke kun for at få kage.
Jeg var lamslået. De grimme ting, jeg skrev, havde gjort alle uvenner.
Børn, hold nu op.
Høstfesten handler om at samarbejde, få afgrøderne i hus
og nyde årstidens overflod af dejlig mad.
Sport, Janie, I er nødt til at finde sammen.
I er mit kompetente kartoffelpar.
Ja, indtil jeg opdagede, at Janie gav Harriet notesbogen tilbage.
- Hvad gjorde du? - Hvorfor?
- Hun er min ven. - Jeg troede, vi var venner.
Børn, nu tager vi en dyb indånding og puster alle de mørke skyer væk.
Harriet, jeg syntes nok, jeg så dig kigge ud bag tæppet.
- Hvad er der galt? - De skændes på grund af mig.
Nej, de gør ej.
Skuespillere er kendt for deres humørsvingninger.
- Tygger du hår igen? - Lad mig være.
Hjælp.
Fru Elson, tak, fordi jeg skulle spille løget.
En øjeblik følte jeg, at jeg havde en masse lag.
- Du har da en masse lag. - Nej. Det har jeg ikke.
Jeg har kun ét lag, og det stinker og er ondt, og derfor må jeg melde fra.
- Hvad? - Stykket er bedre uden mig.
Hvad med alle replikkerne og sangene, du skrev,
så tilbehøret følte sig som helte?
Bare brug det oprindelig stykke. Så bliver Marion glad, og hun er stjernen.
Nå, men...
Harriet, nej!
Løgets skarpe og frække smag skaber balance mellem alle retterne.
Vi har brug for din pikante stil.
På vej hjem virkede det, som om alle skulede ondt til mig.
Selv duerne.
Som om I er perfekte? Hvorfor tror I, folk kalder jer flyvende rotter?
Jeg fik min første notesbog, da jeg var syv.
Selv dengang ville jeg være forfatter. 16 notesbøger senere kendte jeg sandheden.
Jeg ville ende som pølsemanden Harriet.
- Kan vi ikke tale om det? - Der er ikke mere at sige.
Harriet. Dejligt at se dig.
- Hvorfor er du klædt ud som et løg? - Skoleteater.
Hvorfor er hundene klædt ud som Beatles?
Vi er blevet ramt af Beatles-feber. Ikke, venner?
Det er den, der sælger bedst.
- Er du okay? - Det er jeg vel.
- Får du skrevet noget? - Jeg skal ikke være forfatter mere.
Hvad? Hvorfor ikke?
Gamle Golly siger, forfattere skal skabe kærlighed i verden.
Jeg dømmer bare folk.
- Dømte du da mig? - Ja.
- Og? - Jeg skrev, at du var doven.
Så troede jeg, du var en bangebuks.
Da du havde spioneret lidt mere, hvad syntes du så?
Jeg tænkte på dengang, jeg ville begynde at spise ost
på min tomatsandwich, men ikke turde.
At ændre hele sit liv må have været en million gange mere skræmmende.
- Det er svært at være modig. - Men du gjorde det.
Det er hunde-Beatles!
- Jeg må videre. - Farvel.
Held og lykke.
Jeg tænkte på de andre på ruten. Som hr. Withers og hans 26 katte.
Først troede jeg, han var en uhyggelig eneboer.
Men hans mor var død,
og han var så ked af det, at han gemte sig for verden.
Og hvad med Carlos? Jeg troede, han var Købmands-røveren.
Men han beskyttede bare sine forældres butik.
Hej, fru...
Hej, fru løg.
Nu er vi venner.
Jeg havde dømt alle på min rute i starten.
Så gravede jeg lidt og fandt sandheden.
Det skal skrives ned.
Min notesbog!
Skraldebil, vent! Min notesbog ligger i skraldespanden!
Stop!
"Sandhed er skønhed, og skønhed er sandhed." Det sagde John Keats.
LIM
Man skal bare grave lidt efter den.
Hvis jeg kunne det med fremmede, hvorfor så ikke med mine venner?
Okay, unge skuespillere.
Kilder det i tæerne? Nu er det snart showtime.
Okay, lad os udnytte den energi.
Godmorgen, alle sammen.
Vi skal nu byde velkommen til eleverne fra 6. klasse,
som vil opføre Høstfesten.
Vi er de søde kartofler.
Søde og lækre at sætte tænderne i.
- Vi er de små kartofler. - Lille bid, stor i smagen.
Min smag er skarp til overmål. Jeg er et... Jeg er et...
"Jeg er et rosenkål."
Nå ja! Jeg er et rosenkål!
Frygt ej. Hovedretten er på vej.
- I har byttet side. - Har vi det?
Nu vender alting forkert!
Pas dog på!
Kan du se Harriet?
Glem, jeg spurgte.
Må jeg bede om jeres opmærksomhed?
Her kommer en dødsforagtende fortælling om kærlighed og tab.
Larm og raseri.
Dårskab, usandhed og tilgivelse.
Jeg vil gerne præsentere "Løgets Lidelser".
Jeg er et løg.
En ildelugtende, uelskelig grøntsag, som får folk til at græde.
Søde kartofler. Jeg skrev, at I skulle optræde i tossecirkus.
Men så gravede jeg et lag dybere og så, hvor frygtløst I er jer selv.
Jeg indså...
...at et tossecirkus, hvor Pinky og Lilla Strømper optræder, vil jeg være med i.
Lev med det!
Jeg skrev i min notesbog,
at folk kun besøgte Carrie Andrews på grund af hendes mors kager.
Så gravede jeg dybere.
Måske tager de derhen for at få kage, men de bliver på grund af Carrie.
Er det rigtigt?
Jeg skrev om Marion...
Den er barsk, selv for mig. Men det var mit yderste lag, der talte.
Som blev sur i 3. klasse, da Marion droppede mig som ven.
Jeg gravede dybere.
Som efteråret bliver til vinter, kan et venskab også blive koldt.
Men ligesom med årstiderne er det helt normalt.
Det er naturligt og ikke nogens skyld.
Jeg havde noget til alle.
Rachel er som sine slikkepinde.
Hård udenpå, blød indeni.
Beth Ellen, jeg ville ønske, vi kunne være venner.
Også mig.
Jeg har gemt den vigtigste til sidst.
Jeg var hård ved dig, fordi jeg er misundelig.
Din far synes, du er stor nok til at passe ham.
Jeg må ikke engang passe guldfiskene. Jeg forstår jer godt!
Jeg gav dem spaghetti. Det gik ikke så godt.
Mine forældre ville ønske, jeg var mere som dig.
Det ville jeg også selv.
Efter det med notesbogen og Gamle Golly, der rejste,
føler jeg mig ældre og klogere.
Men jeg vil have mit tøjdyr med i skole og lege By og drikke kakao hele dagen.
I vil så gerne have, jeg bliver stor, men jeg er god til at være 11.
Og når jeg en dag bliver stor, siger I bare:
"Åh, du var så sød, da du var lille." Så det haster ikke.
Så, Sport...
Jeg har glemt, hvad jeg ville sige.
Bravo. Bravo, brava, bravissima!
Jeg elsker mit arbejde.
Fra nu af firdobbelt-sværger jeg altid at grave dybt
og skabe kærlighed i verden. Tag en side, venner!
Jeg kom med i skoleavisen og skrev en artikel om Wallace Walker.
Vi troede alle sammen, han var et kvaj, indtil jeg opdagede, at han var en helt.
Den stikkende følelse i maven forsvandt til sidst.
Men jeg savnede stadig Gamle Golly vildt.
Heldigvis vil det vigtigste, hun lærte mig, altid bo i mig.
Hvis man vil være en stor forfatter, må man vide alt.
Og for at vide alt, må man se alt.
Og for at se alt, må man være spion.
Jeg vil bare være Du vil bare være
Vi vil bare være
Jeg vil ikke være Du vil ikke være
Vi vil ikke have at vide Hvad vi skal
Jeg gør mit bedste For at være god ved mit kvarter
Jeg smiler rigtig pænt
Og forsøger at tale sandt
Jeg vil bare være Du vil bare være
Vi vil bare være
Jeg vil ikke være Du vil ikke være
Vi vil ikke have at vide Hvad vi skal
Jeg vil være den, jeg vil Min selvstændighed
Jeg vil bare være Du vil bare være
Vi vil bare være
Nej, jeg klipper ikke mit hår
Og jeg går klædt, som jeg vil
Jeg kan lide at få lov Til at være mig selv
Jeg vil ikke være Du vil ikke være
Vi vil ikke have at vide Hvad vi skal
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve