Po tos nesėkmės teisme
negalėjau užmigti.
Jaučiau gėdą.
Tas žalias svogūnas, kurį suvalgiau, nepadėjo.
Taigi, saulei dar nepatekėjus, išėjau į lauką
ir pirmą kartą pamačiau derliaus pilnatį.
Kasmet sugalvodavau norą šviečiant šiam didžiuliam oranžiniam mėnuliui.
Nė vienas neišsipildė, išskyrus vieną, kurį sugalvojau tą naktį.
Mano sąsiuvinis!
Maniau, kad jau niekad jo nepamatysiu.
Tai nebuvo spąstai,
nes ant manęs nenugriuvo seifas, kai pasilenkiau paimti jo.
Tai kas jį čia paliko?
Gal nesvarbu.
Man rūpėjo tik tai, kad jį atgavau ir kad galėsiu vėl rašyti.
Keista buvo tai, jog smegenys, rodėsi, sustingo.
Nusprendžiau padaryti tai, ką visad darau, kai jaučiuosi užstrigusi.
Išsiruošiau į skubią šnipinėjimo misiją.
KAIP KATĖS
10 000 dolerių bokštas
Pilnas galios ir pinigų
Kodėl nieko nesugalvoju?
Nes aš pernelyg pavojingas, Harieta.
Tai, ką manyje parašai, skaudina kitus.
Ir tai negražu, vaikeli.
Bet Olė Golė sakė, kad neprivalau atsiprašinėti už tiesą.
Aha. Ir kuo tau tai baigėsi, Auksaplauke?
Staiga pilve sudiegė lyg ten būtų rakštis.
Lyg tas skausmas man sakė tai, ką žinojau,
bet bijojau pripažinti.
Aš negaliu būt rašytoja.
Aš noriu Tu nori
Mes norim
Aš būsiu, kuo aš noriu būt
Mano autonomija
Ne, nesikirpsiu plaukų
Ir rengsiuosi kaip noriu
Man patinka būti savimi
Aš nenoriu Tu nenori
Mes nenorim Kad mums aiškintų ką daryt
„HARIETA RAŠYTOJA“
PAGAL LUIZOS FITSJU KNYGĄ
Žiūrėdama į žmones, skubančius į darbą,
ėmiau galvoti.
Jei nebūsiu rašytoja, kuo tada?
Harieta langų plovėja?
Harieta floristė?
O gal Harieta dešrainių pardavėja?
Harieta? Ką tu čia veiki?
Mąstau.
Jei nebūsiu rašytoja, kaip manot, kuo dar galėčiau būti?
Pasauly yra daugybė galimybių
tokiai protingai mergaitei kaip tu.
Galėtum būti gydytoja.
Aš negaliu pakęsti kraujo.
Tai gal mokytoja?
Esu alergiška spjaudomiems kamuoliukams.
Tai gal astronaute? Galėtum skristi į Mėnulį.
Tėti, mane pykina, kai važiuojam automobiliu pas močiutę.
Mes norime tau padėti.
Suprantu. Aš tik noriu pabūt viena, gerai?
Harieta, kai buvai išėjusi su mama, atnešė paštą.
NUO KATERINOS GALJANO
Nuo Olės Golės?
Harieta, pameni, kaip ne sykį tau esu minėjusi,
jog Kytsas yra pasakęs:
„Tiesa yra grožis, o grožis yra tiesa.“
Ir aš džiaugiuosi, kad savo sąsiuvinį panaudojai tiesai išsakyti.
Žinoma, tokius sąsiuvinius nederėtų skaityti kitiems žmonėms.
Bet jei jau jie perskaitė, Harieta, tau teks padaryti vieną dalyką.
Tau tai nepatiks. Tau teks atsiprašyti.
Atsiprašyti?
Nepamiršk, kad rašymu turi skleisti meilę pasauliui,
o ne naudoti jį prieš savo draugus.
Nesitikėjau to išgirsti,
bet žinojau, ką turiu daryti.
Džeine, atleisk man.
Už tuos piktus žodžius, kuriuos rašiau apie tave, už neatsiprašymą - už viską.
Tu nesi išprotėjusi bloga mokslininkė. Aš tiesiog pavydėjau.
Pavydėjai?
Aš - netikra rašytoja, skaudinanti kitus.
O tu - pati moksliškiausia mokslininkė, gerinanti pasaulį.
Abejoju.
Vakar mėginau sintetinti naują energijos šaltinį
ir netyčia išsigarinau šnervių plaukelius.
Atleisk man, Džeine.
Atleidžiu.
Buivolą?
Ačiū.
Ar tu vakar palikai prie mano namų sąsiuvinį?
Taip. Tu be savo sąsiuvinio - kaip Albertas Einšteinas be smuiko.
Man irgi taip atrodė.
Aš nebenoriu būt rašytoja.
Ką?
Yra milijonai kitų veiklų.
Mama sako, kad galiu būt mokytoja.
Bent jau galėsi save palikti po pamokų.
Sportai! Turi sekundę? Noriu pakalbėti.
Palauk!
Turėjau su juo pakalbėti.
Tad nusprendžiau paskutinį sykį imtis šnipinėjimo.
Sportas Rokas skubiai kviečiamas į direktoriaus kabinetą.
Delnai dega!
Duok man nors šansą.
Negaliu patikėti.
Gal galiu tau pasiūlyti picos?
Su nuoširdžiausio atsiprašymo padažu?
Labas.
Ar atstosi pagaliau?
- Stok. - Volisai, atstok.
O saugumas neatstos, Sportai. Jis reikalingas visada.
Ačiū, Volisai.
Nedėkok.
Aš - koridoriaus budėtojas, Harieta. Toks mano darbas.
Sportai, tik noriu pasakyti...
Aš nenoriu nieko girdėti, Harieta. Per vėlu.
Jei nepriimi mano atsiprašymo,
gal priimsi šitą?
Tai - mūsų draugystės pliusų ir minusų lentelė.
Plius 20? Už tai, kad išmokiau tave visada laimėti „Akmenį, Popierių, Žirkles“?
Plius dešimt už tavo rašinių klaidų tikrinimą.
Plius 100 už tai, kad atidaviau tau Mikio Mantlo 3D krepšinio kortelę.
Čia daug pliusų, Harieta. Daug pliusų.
Ir minusų yra.
Minus 820 už tai, ką prirašei apie geriausią savo draugą.
Bet pažvelgęs į skaičius,
manau, suprasi, kad mūsų draugystė - geras dalykas.
Ne. Keista tavo matematika.
Tu čia neperkėlei dvejeto, o čia - trejeto.
Šiaip jau, mūsų draugystė lygi minus 180.
Tik pasakyk, ką man pasakyti ir tai pasakysiu.
Norėčiau, Harieta,
bet tu vėl tai panaudosi prieš mane savo sąsiuvinyje.
Tegu eina, Harieta.
Manau, Sportui reikia pabūti vienam.
Duok jam erdvės.
Gal Sportas ir nenori girdėt mano atsiprašymo,
tačiau tikėjausi, jog bendraklasiai norės.
Žinau, kad jūs visi manęs nekenčiate kaip vampyrai saulės,
ir aš jūsų nekaltinu už šią Transilvaniją.
Elen, nagi!
Mano scenai vienos kulšelės nepakanka.
Aš pamiršau savo žodžius.
Gal todėl, kad visą dieną kramtai savo kvailus plaukus.
Sveikinu, Marijona.
Tu ką tik laimėjai dar vieną prizą
už bjaurumą.
Sakyk, Pinki, kaip jautiesi būdamas keistuolių cirko žvaigžde?
Bent jau pas mane ateina draugai
ne vien dėl mano mamos torto.
Negalėjau patikėti.
Mano parašyti pikti žodžiai supriešino visus.
Vaikai, liaukitės.
Rudenėlio šventės idėja - kai visi kartu dirba,
pjauna javus,
mėgaujasi puikiu derliumi.
Sportai, Džeine, jūs turit sueiti kartu.
Jūs - geriausia mano bulvinukų komanda.
Buvom, kol nesužinojau, kad Džeinė atidavė Harietai jos sąsiuvinį.
- Ką tu padarei? - Kaip tu galėjai?
Kodėl?
Ji - mano draugė.
Maniau, mes - draugai.
Vaikai, giliai įkvėpkime
ir nupūskime tuos tamsius audros debesis.
Harieta, mačiau, kaip slapčia žiūrėjai pro plyšelį.
Kas nutiko?
Visi pykstasi dėl manęs.
Nesąmonė.
Visi žino, kad aktoriai kartais spyriojasi ir pyksta.
Tu vėl kramtai savo plaukus? Fui.
Atstok nuo manęs.
Padėkit.
Ponia Elson, ačiū jums, kad skyrėte man svogūno vaidmenį.
Trumpam pasijutau, tarsi turėčiau daug sluoksnių.
Tu ir turi daug sluoksnių.
Ne. Neturiu.
Turiu vos vieną sluoksnį,
piktą, dvokiantį sluoksnį,
todėl nebegaliu vaidinti spektaklyje.
- Ką? - Spektaklis bus geresnis be manęs.
O kaip tavo sugalvoti žodžiai ir dainos,
kurių dėka valgiai pasijuto lyg herojai, Harieta?
Grįžkite prie pirmo scenarijaus.
Marijona apsidžiaugs, o ji juk - žvaigždė.
Taigi...
Harieta, ne.
Aštrus, ryškus svogūno skonis subalansuoja
visų patiekalų skonius.
Mums reikia tavo aštrumo.
Kai ėjau namo,
atrodė, kad visi į mane kreivai žiūrėjo.
Net balandžiai.
O jūs, manot, tobuli?
Ne veltui žmonės vadina jus sparnuotomis žiurkėmis.
Pirmąjį sąsiuvinį pradėjau būdama septynerių.
Jau tada norėjau būt rašytoja.
Po šešiolikto sąsiuvinio sužinojau tiesą.
Aš būsiu Harieta dešrainių pardavėja.
Gal galim tai aptarti?
Nebeliko ką sakyti.
Harieta. Kaip smagu tave sutikti.
Kam tau tas svogūnas?
Mokyklos pjesei.
Kodėl jūsų šunys apsirengę „The Beatles“ kostiumus?
Mes susirgome bitlomanija.
Tiesa, bičiuliai?
Tai - populiariausi mano siūti kostiumai šunims.
Ar viskas gerai, mieloji?
Tikriausiai.
O kaip tau sekasi rašyti?
Neberašysiu daugiau.
Ką? Kodėl?
Olė Golė sako, kad turiu skleisti meilę pasauliui.
O aš tik smerkiu žmones.
O tu smerkei mane?
Taip.
Ir?
Rašiau, kad jūs - tinginė.
Paskui supratau, kad jūs bijote.
O prie kokios išvados priėjai geriau pašnipinėjusi?
Supratau, jog man baisu buvo
nuo sumuštinių su pomidoru pereiti
prie sumuštinių su pomidoru ir sūriu.
Vadinasi, keisti gyvenimą gali būt milijoną kartų baisiau.
Sunku būt drąsiai.
Bet jums pavyko.
Šunys bitlai!
- Turiu bėgti. - Viso, ponia Plamer.
Sėkmės.
Prisiminiau kitus žmones, kuriuos šnipinėjau.
Pavyzdžiui, poną Vitersą ir 26 jo kates.
Pradžioje maniau, kad jis - keistas atsiskyrėlis.
Paskui sužinojau, kad mirė jo mama
ir jis taip liūdėjo, jog panoro užsidaryti nuo viso pasaulio.
O Karlosas?
Maniau, kad jis - baisus krautuvėlių plėšikas.
Paskui sužinojau, kad jis saugo savo tėvų krautuvėlę.
Labas, ponia...
Labas, ponia svogūne.
Ir dabar mes - draugai.
Supratau, jog pradžioje smerkiau visus.
Tuomet pasigilinau ir aptikau tiesą.
Turiu tai užrašyti.
Mano sąsiuvinis!
Šiukšliaveži, palauk!
Mano sąsiuvinis - konteineryje.
Stokit!
„Tiesa yra grožis, o grožis yra tiesa.“
Tai pasakė Džonas Kytsas.
KLIJAI
Man tereikia pasigilinti ir ją aptikti.
Jei man pavyko tai su nepažįstamaisiais,
gali pavykti ir su draugais.
Puiku, jaunieji aktoriai.
Ar jums tirpsta kojų pirštų galiukai?
Tuoj prasidės spektaklis.
Gerai, panaudokime šią energiją.
Labas rytas visiems.
Sutikime kartu mūsų šeštokus,
kurie mums suvaidins Rudenėlio šventę.
Mes - batatai.
Saldūs pažiaumoti.
Mes - bulvinukai.
Kąsnio dydžio, bet skanūs ir traškūs.
Nuo savo kvapo noriu šaukti. Aš... Aš...
„Aš - briuselinis kopūstas.“
O, taip. Aš - briuselinis kopūstas!
Būkit ramūs. Pagrindinis patiekalas - čia.
Jūs susikeitėte vietomis.
Tikrai?
Dabar viskas bus atvirkščiai.
Atsargiau.
Matai Harietą?
Nieko tokio.
Prašyčiau jūsų dėmesio.
Netrukus išgirsite tragišką istoriją apie meilę ir netektis.
Galią ir įsiūtį.
Apie kvailumą, netikrumą ir atleidimą.
Dabar išgirsite „Svogūno raudą“.
Aš esu svogūnas.
Smirdanti, nemylima daržovė, verčianti žmones verkti.
Batatai, aš rašiau, kad jūsų vieta - keistuolių cirke.
Bet tada aš pasigilinau
ir pamačiau, kaip jūs nebijot būti savimi.
Ir aš supratau...
kad ten, kur Pinkis ir Violetinės kojinės,
tokiame cirke noriu būt ir aš.
Susitaikykit!
Savo sąsiuvinyje rašiau, kad
pas Kerę Endrius visi eina dėl jos mamos torto.
Tada pasigilinau.
Gal visi ir eina pas Kerę dėl torto,
bet nuėję pasilieka ten dėl Kerės.
Tikrai?
Rašiau ir apie Marijoną.
Žiauroka net ir man.
Bet taip kalbėjo mano viršutinis sluoksnis.
Tas, kuris vis dar pyksta, jog trečioje klasėje
Marijona nustojo su manim draugauti.
Tada aš pasigilinau.
Kaip rudenį keičia žiema, taip ir draugystė gali atšalti.
Bet tai - normalu, kaip ir su sezonais.
Taip jau nutinka, ir niekas dėl to nekaltas.
Parašiau apie kiekvieną.
Reičelė - kaip ir jos mėgstami ledinukai.
Kieti išorėje, minkšti viduje.
Betė Elen, labai norėčiau su tavim draugauti.
Aš irgi.
Svarbiausią žinią palikau pabaigai.
Tau buvau itin negailestinga, nes pavydėjau,
kad tavo tėtis laiko tave dideliu ir leidžia tau juo rūpintis.
Mano tėvai neleidžia man nei mūsų žuvele pasirūpinti.
Aš jūsų nekaltinu.
Sykį sušėriau jai makaroną, tai nebuvo gerai.
Žinau, kad mano tėvai norėtų, jog būčiau tokia kaip tu.
Nepykit, aš irgi to norėčiau.
Po visko, kas nutiko su mano sąsiuviniu ir Olės Golės išvykimu,
aš tikrai jaučiuosi vyresnė ir išmintingesnė.
Bet vis dar noriu į mokyklą neštis savo žaislą,
žaisti „Miestą“ ir visą dieną gerti šokoladinius kokteilius.
Žinau, kad norit, jog greičiau augčiau, bet man gerai ir 11-ikos.
Be to, kai užaugsiu, sakysite:
„Kokia miela buvai mažytė.“
Todėl nemanau, kad verta skubėti.
Taigi, Sportai...
Pamiršau, ką norėjau pasakyti.
Bravo, bravo, brava, bravissima!
Dievinu šį darbą.
Nuo šiol keturgubai prisiekiu visada gilintis
ir pasaulyje skleisti meilę.
Paimkite visi po puslapį.
Laikiausi šio pažado, kai ėmiau rašyti mokyklos laikraščiui.
Parašiau straipsnį apie Volisą Volkerį.
Kaip ir visi, maniau, kad jis - kvailys.
Pasigilinusi supratau, kad jis - didvyris.
Rakšties pilve jausmas pamažu liovėsi.
Tačiau Olės Golės ilgėjausi beprotiškai.
Laimei, svarbiausia jos pamoka man liks su manim visą gyvenimą.
Jei nori būt žymia rašytoja, turi viską žinoti.
O kad viską žinotum, turi viską matyti.
O kad viską matytum, turi būt šnipe.
Aš noriu Tu nori
Mes norim
Aš nenoriu Tu nenori
Mes nenorim Kad mums aiškintų ką daryt
Aš stengiuosi dėl savo rajono
Visiems šypsausi
Stengiuosi sakyti tiesą
Aš noriu Tu nori
Mes norim
Aš nenoriu Tu nenori
Mes nenorim Kad mums aiškintų ką daryt
Aš būsiu, kuo aš noriu būt
Mano autonomija
Aš noriu Tu nori
Mes norim
Ne, nesikirpsiu plaukų
Ir rengsiuosi kaip noriu
Man patinka būti savimi
Aš nenoriu Tu nenori
Mes nenorim Kad mums aiškintų ką daryt
Išvertė Egidija Namavičė