NETFLIX PRESENTERAR
"När gudarna vill bestraffa oss besvarar de våra böner."
Oscar Wilde skrev det.
Vi läste inte den boken.
Vi borde kanske ha gjort det.
Harlow i Maine är fortfarande mer en by än en stad. Men jag har flyttat.
Det finns en grundskola med sex klassrum.
Och Howie's Market, som säljer matvaror och Red Devil-lotter.
Gates Falls är närmaste större stad.
Där ligger min fars favoritrestaurang Mondello's.
Vi åkte dit varje gång han blev månadens försäljare.
Förr blev han det ofta, men inte nu längre.
Inte sedan mamma dog.
I Harlow finns också Castle Lake och The Ledges,
där pinjeträd ger vika för klipporna, vilket är New Englands yttersta sanning.
Men innan jag berättar om vinstlotten,
om helvetet med Kenny Yankovich och om alla som dog,
borde jag berätta om mitt arbete för mr Harrigan. Det var på grund av kyrkan.
Andra Samuelsboken, kapitel 1, vers 19 och 20.
"Israels skönhet är dräpt på era höjder. Hur de mäktiga har fallit!"
"Berätta det inte i Gat, förkunna det inte på gatorna i Ashkelon."
"Så att filistéernas döttrar inte gläds."
"Så att de omskurnas döttrar inte triumferar."
Tack, Craig.
Det var fint. Jag är så glad att ni är här denna morgon…
Sedan den dagen har jag undrat:
Vad hade hänt om…
Och varför jag?
Varför valde han mig?
John Harrigan var rikast i Maine. En miljardär.
Kan jag få prata med din son?
Hans syn blev sämre och han ville ha någon som läste böcker för honom.
Det fanns andra barn, äldre och bättre på att läsa.
Var det för att han visste att fem dollar i timmen
lockade en pojke som ville komma bort från ensamheten hemma?
Eller något annat?
Något som jag skulle få upptäcka?
Hej, jag heter…
Jag vet vem du är.
Längst bak och till höger.
"…för endast passionen är mottaglig."
"Och när passionen är död eller obefintlig
blir den magnifika, pulserande skönheten omöjlig att förstå
och lite föraktligt."
"Kontaktens varma, levande skönhet, så mycket djupare än vishetens skönhet."
"Vad är pengar, trots allt? Jag menar, pappa, vad kan de göra?"
"Mr Dombey drog tillbaka sin stol och klappade honom på huvudet."
"'Du kommer att veta bättre med tiden,' sa han."
"'Pengar, Paul, kan göra allt.'"
Jag saknade henne, men min far saknade henne ännu mer.
Utan henne verkade han ledsen och ihålig.
Jag tänkte som ett barn.
Att min mammas död på något sätt var mitt fel.
Att jag bar ansvaret för den.
Att jag kontrollerade den. Och i så fall…
…kunde jag ha förhindrat den.
-Vad gör du? -Ingenting, förlåt.
Det rör inte dig.
Har du en fråga?
Om du har det, svarar jag.
Vad finns i garderoben?
Hemligheter.
Fruktansvärda hemligheter.
"Återupplevde han i denna slutsekund av högsta insikt
hela sitt liv i varje detalj med all dess åtrå, all frestelse, allt nederlag?"
"Han viskade fram ett rop åt någon bild, någon syn."
"Två gånger ropade han. Det var inte mer än flämtning."
"Ohyggligt. Ohyggligt."
"Ohyggligt."
Förstår du vad du precis läste?
Förstår du vad Conrad säger?
Jag tror det.
Du får betalt idag, Craig.
Tack.
Läser du när jag inte är här?
Ja, jag läser de här.
Är de inte tråkiga?
"Tråkiga"? Jag tycker att ekonomi är spännande.
Minns du Dombey och sonen?
Den andra boken vi läste. Jag läste.
Dombey försökte hjälpa sin son att förstå att pengars sanna värde
inte mäts i pengavärde.
Pengars sanna värde mäts i makt.
Men pojken Paul frågade: "Varför räddade inte pengar min mamma?" eller något.
Och han frågade sin far om pengar är grymma.
De kan vara grymma. Om de används rätt.
HÄNSYNSLÖS OCH SJÄLVISK
John Harrigan var inte omtyckt.
Han hade aldrig varit gift, hade inga barn,
och hade ingen kontakt med sin familj.
Det var kanske därför han var så ensam.
SJÄLVMORD PÅ HARRIGAN CORP
Han kanske tog ut ensamheten på andra.
ALLT HARRIGAN RÖR VID DÖR
Det var en känsla jag förstod.
HÄLSNINGAR FRÅN MR HARRIGAN
För din mor var skraplotter och spelande samma sak.
Om hon visste att du arbetar hos Harrigan och skrapar lotter
skulle hon vända sig i sin grav.
Visst, gör det.
-Vart ska du? -Hämta min lyckopeng.
Det var första gången. Men från och med den dagen
kunde jag räkna med att få fyra kuvert varje år.
Till alla hjärtans dag, min födelsedag i september,
thanksgiving och jul.
Nitlott.
Vilken snåljåp. Han betalar dåligt och ger dig en liten bonus.
En Red Devil-lott från Howie's för en dollar?
Vad betyder det du sa om mamma tidigare?
-Vilket då? -Att vända sig i sin grav.
Det är ett talesätt.
Det betyder att när en person har begravts
borde de inte oroa sig för saker ovanför marken,
i den levande världen.
Okej.
"'Okej, allihop,' sa Rocky i mikrofonen. En liten sprint före pausen."
"'Nu', sa han till orkestern, klappade i händerna och stampade i golvet
i takt med musiken. Strax klappade klienterna också och stampade i golvet."
"Vi snurrade runt mitt på golvet allihop och tittade på klockans minutvisare,
när plötsligt Kid Kamm, i par nummer 18,
började slå sin partner på kinden. Han stöttade henne med vänster hand
och slog henne flera gånger med höger hand."
"Men hon reagerade inte. Hon var medvetslös."
"Hon gurglade till…"
"…och gled ner på golvet."
"Domaren blåste i visselpipan och publiken ställde sig upp, exalterad."
"Publik på en maratondans behöver inte…"
Det räcker.
Första gången vi läste den förstod jag inte titeln.
Vad betyder den för dig nu?
Att om hästar som lider kan avlivas av humanitära skäl,
varför kan inte vi få samma gåva?
Dödens gåva.
Att aldrig mer känna smärta eller oro
eller ängslan.
Jag hade läst för honom tre gånger i veckan i fem år och bara missat en gång
på grund av en envis influensa.
Jag var ledsen att jag missade det, för jag undrade
om lässtunderna var veckans höjdpunkt för honom,
något att se fram emot, något att leva för.
Harlow hade ingen high school, så alla måste åka till den i Gates Falls.
Billy Ueberroths storebror Mike, eller U-båt, som han kallades,
hade redan utsatts för det mesta och klarat sig oskadd.
Han gick med på att hjälpa oss. Om vi betalade honom.
VÄLKOMNA TILLBAKA!
Schyst.
Killar och tjejer, dags att visa skeletten i garderoben.
Och stopp.
Jag är era ögon och öron.
Faror lurar framför oss.
Till vänster…
Stirra inte och gå inte dit.
Annars får ni en blåtira, lungcancer eller en tatuering.
Nollning är förbjudet på Gates Falls High, men det betyder inte att det inte händer.
Ni måste stålsätta er. Skaffa en kall och hänsynslös blick.
Ta ingen skit,
annars får ni ett helvete här. Det är ett fängelse.
Gå under radarn.
Tack, U-båt.
Tro inte att det inte gäller dig, Margie.
De äldre tjejerna är pytonormar. De hugger inte på en gång,
men de klämmer livet ur dig under årets gång.
Gå aldrig in där.
Sista stoppet på rundturen.
Kafeterian. Det är här de populära hänger.
Alla har mobiler.
Motorola Razer. Samsung vid bordet i hörnet där borta.
Och det där är Applebordet.
-Iphone släpptes precis. Hur fick de dem? -För att de är de populära.
Vi måste skaffa mobiler.
När man växer upp i en småstad och exponeras för en annan värld
expanderar ens universum.
Man ser okända och annorlunda ansikten. Några är vänliga,
medan andra verkar dras till en på ett skrämmande sätt
och ogillar en utan anledning.
Hej! Hur är det? Jag såg dig tidigare, Lillen.
Ta det här.
Titta inuti.
Skoputs?
Förstaårselever putsar. Du ska putsa mina på toan.
-Jag har en lektion. -Putsa mina skor först.
-Nej. -Det är ett misstag du inte vill göra.
-Putsa dem, annars får du äta det här. -Pojkar.
Har det hänt något?
Nej. Allt är bra.
Vad är det i påsen? Inget för en nollning, väl?
Nej.
-Jag har en lektion. -Vänta.
-Vad heter du? -Craig.
Vad är det i påsen?
Det är…
En halv macka. Han frågade om jag ville ha den.
Okej.
Du får ångra det.
Jag räddade dig. Du borde säga tack.
Fan ta ditt tack.
-Vad har jag gjort dig? -Du försökte göra bort mig.
Du borde ha putsat, Lillen.
Du borde ha putsat.
Hej, där är du ju.
-Första dagen i high school. Hur var det? -Bra.
Är det allt? Bara bra?
Okej, det var toppen.
Har du allt skolmaterial du behöver?
Ja.
-Lärarna, då? Gillar du dem? -De är bra. Allt är lugnt, okej?
Ja, okej.
Om du behöver något, bara…
Visst.
-Pappa? -Ja.
Kan jag få en mobil?
Varför behöver du en mobil?
Om jag behöver hjälp eller måste ringa 911.
Vi bor i en så liten stad att de kommer om du skriker.
Okej.
"Jurgis skulle förstå allt om han stannade tillräckligt länge."
"Det var männen som gjorde allt smutsjobb, så det gick inte att lura dem."
"De tog in atmosfären och gjorde som alla andra."
"Jurgis hade kommit dit i tron att han skulle göra nytta
och lära sig färdigheter, men han skulle snart inse sitt misstag,
eftersom ingen arbetade sig upp i Packingtown."
Det räcker!
Jag hade glömt hur mycket jag avskyr socialistiska klyschor.
Så Sinclair hade fel och man kan ta sig upp
genom att jobba hårt och följa reglerna?
Craig. Missförstå mig inte.
Jag beundrar hårt arbete.
Jag älskar intelligent arbete.
Man måste vara beredd att slåss för att överleva.
För att komma först måste man vara djärv.
Man måste vara hänsynslös.
Be inte om det du behöver.
Be om… Nej! Fråga inte.
Begär det du vill ha.
-Mr Harrigan. -Ja?
Har någon någonsin försökt bråka med dig
eller utnyttja dig? På arbetet, menar jag.
Varje dag.
Hur bemöter du det?
Hårt.
Nämen, titta.
Oj!
Det är…
Jag bär den nästa gång vi går till Mondello's.
Det finns några till dig också.
Öppna den lilla först. Spara min till sist.
-Mr Harrigan. -Oj, vad kan det vara?
Överraskning.
-Kommer strax. -Ja.
Jag vann!
-Va? Hur mycket? -Du kommer inte att tro det.
En miljon.
Tretusen dollar!
Vilken vinstlott. Det blir svårt att slå den julklappen.
Du borde kanske ha öppnat min först.
-Ja. -Pappa.
Varsågod, min son.
Flickan i affären hjälpte mig. Den är laddad och klar.
Vem ringer du först?
Hallå?
God jul, mr Harrigan.
-Craig? -Ja, det är Craig.
Var är du? Det låter som om du är på andra sidan månen.
Jag pratar i min mobil.
Åh nej. De är fyllda med strålning.
Kan jag hjälpa dig?
Jag ringde för att säga att jag vann på skraplotten du gav mig.
Tretusen dollar.
Vad bra att en av dem äntligen gav något.
Tack.
Det var snällt av dig.
Det var ingenting.
Jag delar ut dem till vänner.
Är det allt, Craig?
Ja, jag antar det.
God jul.
Ja. God…
Det suger att vara tillbaka efter lovet.
-Varför har du så bråttom? -Vart ska du?
Va?
-Du måste skämta! -Nej.
Nej…
Margie, Billy och U-båt fick mobiler strax efteråt.
Men bara jag hade en Iphone, och Billy och U-båt delade på en Razer.
Tack.
Craig. Jag skulle vilja prata med dig om en sak.
Vi har haft det här arrangemanget länge.
Och det slår mig att du är en helt annan person nu,
jämfört med när vi började.
Min fråga är varför du fortsätter att komma hit?
-Vill du att jag ska sluta? -Nej.
Vad är det, då?
Det måste finnas idrottsklubbar och flickor som du kan ägna din tid åt.
Ändå är du här tre dagar i veckan.
Varför?
Känner du dig skyldig att göra det?
Inte alls. Nej.
Så, varför?
Jag tycker om att vara här.
Varför det?
Jag kommer hit för att jag…
Jag tycker om böckernas lukt.
Jag tycker om våra samtal. Jag kommer hit för att när jag läser högt
får jag en känsla av makt, som jag inte har utanför det här rummet.
Jag kommer hit för att jag vill.
Vi ses på torsdag.
Jag vet vart pengarna ska gå.
De går till collegefonden, som vi kom överens om.
Du sa att det mesta skulle gå till fonden.
Hur ofta köper jag saker?
Nästan aldrig.
Jag vet vad jag vill göra med resten.
-Hej, Pete. -Hej.
-Hej, Edna. -Hej, pojken.
Tack.
Där är du ju.
-Mr Harrigan, jag har något till dig. -Jag behöver ingenting.
Tack.
Jag uppskattar tanken.
Men, nej.
-Ge den till din far. -Han sa att du skulle säga det.
Han är en klok man.
Henry David Thoreau sa:
"Vi äger inte saker. Saker äger oss."
Jag har ingen tv,
för om jag hade det, skulle jag ägna min tid åt att titta på den.
Jag har en radio i bilen, men ingen i huset.
Men jag uppskattar lite countrymusik då och då.
Med en radio i huset skulle jag slösa mer tid.
-Låt mig bara… -Nej.
Jag börjar önska att det inte hade varit en vinstlott.
-Ser du de här? -Ja.
De kallas ikoner.
Den här är för aktiemarknaden.
Jag har en prenumeration på Wall Street Journal.
Men Wall Street Journal gör inte det här.
-Är siffrorna i realtid? -Japp.
De kan släpa efter med en eller två minuter, antar jag.
Det var som tusan.
Det är som att ha sin egen börstelegraf, som magnater brukade ha i sina herrgårdar.
Och om du vill läsa Journal eller Forbes, så kan du göra det.
"Barton Instruments meddelar stängningar."
-Det står inte här. -Det är gårdagens tidning.
Du får den dagen efter. Som alla. Men det här är dagens nyheter.
Jag har varit arrogant.
Jag behåller den, trots allt.
-Ett tag, i alla fall. -Vad bra.
Kan du ge mig telefonen från skrivbordet?
Du kan använda den här för att ringa.
-Jaså? -Ja. Den är till för det.
Du slår numret du vill ha. Tryck på siffran.
-Du har fyra pluppar. -"Pluppar"?
Tack vare det nya mobiltornet. Glöm det.
-Är det bättre? -Ja, det är bra.
Chick.
Det är John Harrigan.
Jag har en mobil nu. Jag vill ändra i min aktieportfölj.
Ja.
-Nå? Gillade han den? -Nej.
Jag varnade dig.
Han älskade den.
Man kan ställa in ett larm…
Innan jag läste lärde jag honom att använda mobilen.
Jag visade internet för honom, och Yahoo och Google.
Jag lärde honom att messa, hantera röstbrevlådan…
Jag svarar inte just nu.
Jag ringer tillbaka om det är nödvändigt.
Bra?
Jag svarar inte just nu.
Jag ringer tillbaka om det är nödvändigt.
-Jag skulle nog inte vilja det. -Perfekt.
…och hur man anpassar telefonen.
-Vi ger dig en profil. -Profil?
Det är som ett smeknamn.
När du ringer eller messar mig visas ditt smeknamn på min telefon.
Ska jag ge mig själv ett smeknamn?
Det kan vara något som andra kallar dig.
Tidningar brukade kalla mig det här. Det var inte en komplimang.
Piratkungen. Grymt. Har någon ringt dig än?
Nej. Försäljare och fel nummer. Jag klarar inte av den där xylofonen.
Vi ger dig en annan rington.
-Är det bättre? -Ja.
-Jag svarar ändå inte. -Om det är jag, då?
Hur vet jag det?
-Du gillar ju countrymusik. -Ja.
-Vilken är din favoritlåt? -Jag har många.
Tammy Wynette. "Stand by Your Man."
Ringsignaler.
Den här?
Ja. Den är fin.
Lyssna på den.
Jag fixar det.
Där. "Stand by Your Man." Okej. Här.
Okej. Ring mig nu. Jag är i dina favoriter.
Nu vet vi när den andra ringer.
Ja. Bra.
Okej. Vad ska vi läsa idag?
Är du okej?
Nej.
Nej. Det är en sak som stör mig. Du kanske kan förklara det.
Jag har läst artiklar på den här telefonen i en månad nu.
Alla har varit gratis.
-Ja? -Nej.
Jag läser saker gratis som folk betalar för att läsa.
Toppen, eller hur?
Nej!
Att ge bort information
strider mot allt jag vet om framgångsrika affärsmetoder.
World Wide Web är som en trasig vattenledning,
men i stället för vatten är det information som sprutar ut överallt.
Jag förstår inte. Är det ett lockbete?
Jag frågar, Craig.
Det är lite som Fryeburgmässan, där den första leken ofta är gratis.
Och vi är fortfarande kvar i den.
Fryeburgmässan.
Och det finns ingen reklam på sajterna.
Annonser är tidningarnas livsnerv.
Hur ska de överleva?
Jag tror inte att det är ett lockbete. Det är en inkörsdrog.
Jag har redan märkt
att svaren på mina Google-sökningar visas på finanssidor.
Den vet vad jag vill ha.
Vad händer när de stänger av vattnet? Inga fler gratistjänster.
Och falsk information blir vanlig och accepteras som sanning.
Och vad händer när de börjar använda den här
för att sprida mer nonsens än vi redan har?
Tidningar, journalister, politiker…
Alla borde vara rädda för den här prylen.
Jag hjälper Pete.
Han stirrade på sin mobil som på en magisk kula.
Inom loppet av några sekunder den dagen förutsåg mr Harrigan framtiden.
Internets framtid, nyheternas, de falska nyheternas.
Sociala medier, betalväggar och skräppost,
Julian Assange och Edward Snowden. Och världen.
God morgon, Craig.
God morgon, ms Hart.
JAG GILLAR DIN TRÖJA
TACK
Är det en smarttelefon?
Ja, det är en Iphone.
Okej, jag ser dig, killen med stålar.
-Vill du se min? -Visst.
Den är cool. Den har en enorm…
Javisst ja. Jag har ingen.
Får jag se din?
Okej.
Tack.
Oj.
Grym.
Ta emot!
"Men det är början på en ny historia."
"Berättelsen om en människas gradvisa förnyelse."
"Om hans gradvisa pånyttfödelse, hans övergång från en värld till en annan,
om hans initiering till ett nytt okänt liv."
"Det kan vara föremål för en ny historia, men vår nuvarande historia är avslutad."
Ursäkta.
Vik hädan, Satan.
Bra gjort.
Jag uppskattar en blek rysk roman då och då.
Kan du öppna lådan i mitt skrivbord och hämta mitt checkhäfte?
Tack.
Hittar du det?
Tack.
Den där är ny. Syrgasen. Mår du bra?
Jag använder den mest på natten.
Jag har velat fråga dig en sak.
Varför flyttade du hit?
Till Harlow?
-Du kan bo var som helst. -Jag har bott i städer hela mitt liv.
Så jag ville bo på landet.
Jag tittade på många ställen och bosatte mig till slut här.
Det är vackert här, men inte fantastiskt.
Fantastiskt vackert lockar folk.
Och jag gillar inte folk, så värst.
Ingen begär saker av mig.
Jag ville ha en plats
där ingen begär saker av mig.
För när de gör det,
utför jag dem nästan alltid.
Du då? Skulle du vilja bo någon annanstans än här?
Kanske Los Angeles.
Jag kunde kanske skriva filmmanus.
Jag antar att någon måste göra det.
Och skulle du längta hem,
för att se din fars ansikte eller sätta blommor på din mors grav?
Ja, jag skulle komma tillbaka då och då.
Om du åker till den gudsförgätna platsen och ger dig i kast med ditt projekt,
betänk att det är svårt och orättvist.
Och att du lär få fiender.
Jag fick det.
Ja, jag vet.
Craig, du måste lova mig en sak.
Okej.
När du korsar deras väg
ska du oskadliggöra dem, skyndsamt.
Dessa fiender.
Oskadliggöra.
Skyndsamt.
Och känn inga som helst skuldkänslor för att du har gjort det.
Lova mig det.
Lova mig det!
Okej.
Jag lovar dig.
Bra.
Tack, mr Harrigan.
Nöjet är på min sida, Craig.
För allt.
Han var både skrämmande och spännande.
Även i sitt försvagade tillstånd hade han makt.
Han kan också ha varit farlig.
Men jag var hans vän. Han sa det.
Att döma av de orörda skraplotterna i lådan,
hade han nog inte så många.
TACK FÖR KORTEN OCH LOTTERNA. ATT ARBETA FÖR DIG ÄR ETT PRIVILEGIUM.
Mr Harrigan?
Sir?
Ursäkta mig. Det är min son.
Craig?
Det är mr Harrigan. Jag tror…
Han är död.
-Han andas inte. Jag… -Var är hans personal?
Det är tisdag. De är inte här.
Lyssna på mig.
Vänta där. Vänta utanför, så ringer jag en ambulans.
"Det var den allra bästa av tider. Och det var den allra värsta."
"Det var visdomens tid, det var oförnuftets tid."
TVÅ STÄDER
"Det var trons epok."
"Det var vantrons epok."
"Det var ljusets årstid och mörkrets årstid."
"Det var hoppets vår och förtvivlans vinter."
"Allt låg framför oss, och intet låg framför oss."
"Vi var alla på väg direkt till himlen."
"Eller till det motsatta stället."
Jag går och lägger mig.
Jäklar.
JAG KOMMER ATT SAKNA VÅRA EFTERMIDDAGAR TILLSAMMANS
"Gör er av med all elakhet vrede och häftighet, med skymford
och förolämpningar och all annan ondska."
"Var goda mot varandra, visa medkänsla och förlåt varandra
liksom Gud har förlåtit er i Kristus."
-Vill du se honom en sista gång? -Jag vill vänta. Jag vill vara sist.
Ingen brådska. Vi ses utanför.
Han bar en kostym jag aldrig sett
och de hade sminkat honom så att han såg frisk ut.
Men friska människor ligger inte och blundar i en kista.
Många, som har kommit långväga, respekterade Johns…
Mr Harrigan begravdes nära min mor.
Jag hade bara besökt hennes grav en gång. Pappa gick dit varje vecka, men inte jag.
För om jag gick dit…
…skulle jag inse att hon är borta.
John Harrigan var en svår nöt att knäcka, men han var rättvis.
Skulle han bli förvånad över att folk kom hit idag?
Ursäkta mig. Du är väl Craig?
Ja, sir.
Chick Rafferty. Jag sköter… Jag skötte John Harrigans finanser.
Jag ville prata med dig. Det gäller dig och Mr Harrigan.
Jag…
Hans advokater hör av sig i veckan.
-Har jag gjort något? -Vad…
Oroa er inte. Det är en bra sak.
Det här förklarar allt. Jag fick det för två månader sedan
och instruerades att inte ge det till dig förrän nu.
Då så. Ha en bra dag.
Vadå?
Du är nog med i testamentet.
Ska jag öppna det nu?
"Craig, om du läser det här är jag död."
"Jag har lämnat 800 000 dollar till dig i en fond."
"Förvaltare är din far och Charles Rafferty."
"Min företagschef blir testamentsexekutor."
"Summan bör räcka för att betala fyra års collegestudier
…och forskarstudier, om du väljer det.
Resterande summa borde räcka för att ge dig en bra start i din karriär.
Du pratade om att bli manusförfattare, och om det är vad du vill,
ska du självklart fullfölja det. Men jag uppmuntrar det inte.
Det finns ett vulgärt skämt om manusförfattare.
Jag berättar det inte här, men leta upp det på din telefon.
Nyckelord "manusförfattare" och "filmstjärna".
Filmer är efemära, medan böcker, bra sådana, är eviga. Eller nästan.
"Du har läst många bra, men andra väntar på att bli skrivna."
"Jag säger inte mer."
"Trots skolavgifterna kan dina 800 000 växa till en miljon
tills du fyller 26, då fonden upphör,
och du kan spendera eller investera resten som du vill."
"PS. Jag kommer också att sakna våra eftermiddagar."
Vad är det?
Du ser ut som om du sett ett spöke.
JAG KOMMER ATT SAKNA VÅRA EFTERMIDDAGAR TILLSAMMANS
Jag svarar inte just nu. Jag ringer tillbaka om det är nödvändigt.
Jag saknar dig.
Tack för alla pengar du gav mig,
men jag skulle ge tillbaka dem för att ha dig kvar.
Jag vet att det låter som en lögn, men det är det inte.
Verkligen inte.
Är du vaken?
-Ja. -Jag gör frukost.
PIRATKUNGEN
Pappa!
Mr Harrigan är inte död. Inte kl. 2.30 i morse.
-"C-C-C." -Han måste grävas upp.
-Han är levande begravd. -Va?
Vi måste skicka dit grävmaskiner och…
Sluta. Vad är det här?
-Jag la hans mobil i kistan. -Varför då?
Jag borde inte ha gjort det, jag vet. Det läskiga är det här.
Det måste finnas en förklaring. Någon hackade hans telefon, klonade den.
Det är någon som skämtar med dig.
I så fall, varför skriver de inget roligt som:
-"Hjälp, jag är inlåst i en låda"? -Den var rolig.
Varför två A och min initial tre gånger? Det är obegripligt.
Vi måste åka och hjälpa honom.
Nej, det gör vi inte. Och jag ska säga varför.
-Sätt dig. -Nej.
Sätt dig, Craig.
John Harrigan dog ensam.
På grund av det gjordes det en obduktion.
Den visade att han dog av en hjärtsjukdom.
Skar de upp honom?
Ja.
Jag ville inte säga det. Jag vill inte att du tänker på det.
Men det är bättre än att du tror att han begravdes levande.
Han levde inte. Det är inte möjligt.
Han är död.
Förstår du?
Ja.
Vad gör du här, pojken?
Tack.
Mår du bra, Craig?
Ja.
Han tänkte lämna dig något, sa han.
-Gjorde han det? -Ja.
Han var mycket generös.
Mot mig och Pete också.
Ja. Han var…
Han var en bra man, eller hur?
Han var rättvis. Men man ville inte ha något otalt med honom.
-Vad menar du? -Minns du Dusty Bilodeau?
Han som bodde i Black Bears husvagnspark?
Ja. Vad är det med honom?
Han var trädgårdsmästare före Pete, men efter åtta månader
insåg mr Harrigan att han stal och sparkade honom.
Dusty bad inte om ursäkt. Han bara gick. Det var det hela, trodde han.
Det var det inte.
Vad hände med honom? Vad hände med Dusty?
Jag har sagt nog.
Vill du ha något härifrån? Som ett minne av honom?
Jag vet inte. En orkidé, kanske?
Ja, raring.
Ta en orkidé.
TILL SALU
Chick Rafferty lät Edna och Pete underhålla huset.
En "till salu"-skylt från en mäklare sattes upp och några kom för att titta.
Efter kaoset med den hackade telefonen lugnade livet ner sig.
Skolan gick bra och jag gillade lektionerna.
Ms Hart undervisade i biologi och var skolans bästa lärare.
Kan någon berätta varifrån majoriteten av vårt… Craig?
Marint liv producerar 70 procent av vårt syre.
Det är sant.
Du har helt rätt.
Kenny Yankovich relegerades för att han sålde hasch på campus.
Han trodde att jag tjallade, men det var inte jag.
Jag kan inte säga att jag saknade honom.
Som andra skolor, hade Gates Falls också skoldanser.
I slutet av den första terminen var det vinterdansen.
Det var en Sadie Hawkins-dans då tjejerna bjuder in killarna.
Jag kände på mig att Margie skulle fråga mig, men jag gillade inte henne.
Jag hoppades få en annan inbjudan.
REGINA - GÅR DU PÅ DANSEN MED MIG?
OK
-Jag måste gå på toa. -Jag följer med dig.
Vi har två låtar till för er.
Jag väntar på dig.
Du är dödens.
Vad gör du?
-Släpp mig. -Jag ska döda dig.
-Det var du som tjallade! -Nej…
Varför gjorde du det? Varför?
Nu måste jag ge dig stryk.
Jag ville inte skada dig. Men…
Om du berättar för någon är du död.
Craig!
Okej, så där ja.
Säg till mr Taylor att jag kommer om tio minuter.
Be honom ringa Craigs far.
Du vet att jag måste anmäla det här. Var det Yankovich?
Det var inte Kenny.
Det är bra.
För han skulle nog bli arresterad.
Han är redan relegerad.
Det skulle bli rättegång och jag måste gå dit,
och alla skulle veta.
Vad händer när han ger sig på nästa person? Håll här.
Jag vill bara klara mig.
Det gör du nog, Craig.
Låt mig ta hand om din läpp.
Titta hit.
-Du är inte… Aj. -Förlåt.
Du är inte härifrån, va?
Jag är från Boston. Eller Lowell, men jag gick på college i Boston.
Var då?
Emerson.
Vad är det?
Ingenting. Du luktar gott, bara.
-Det är bara tvål. -Okej.
Ja, det är Booth Bay-tvål. Du hittar den i Gates Falls.
Den är bra. Du borde skaffa den till…
Du kan ge den till vem som helst…
Tack.
För att du tvättade mig och pratade…
Och gör high school nästan uthärdligt.
-Jag står i skuld till dig. -Nej, det gör du inte.
Jo.
Det gör jag.
Vem gjorde det?
Kan vi låta det vara, pappa?
Jag är okej.
Jo, men…
Du måste prata med någon om det här.
Mr Harrigan. Det är jag, Craig.
Och jag vet att du inte hör det här, men det hände en sak ikväll
och jag ville bara…
Jag behöver bara prata med någon.
Jag fick ganska rejält med stryk
av en stor, korkad idiot som heter Kenny Yankovich.
Men jag gjorde vad jag lovade dig.
Jag…
Jag oskadliggjorde honom.
Du vet? Jag försökte åtminstone.
Men det var ett bra slag.
Så bra att jag är rädd att han ger sig på mig igen.
Jag är ärligt talat rädd att det inte är över.
Jag önskar att du var här för att ge mig råd.
U-BÅT – YANKO ÄR DÖD
Jag vet att det är uppenbart,
men det var första gången jag insåg att alla,
till och med skithögar, har föräldrar, familjer som saknar dem,
gråter över dem.
Jag trodde dumt nog att sorg bara var för mig.
Dödsannonsen för Kenneth James Yankovich publicerades först på tisdagen.
Det stod bara:
"Avled plötsligt till följd av en tragisk olycka."
Hej då, ms Hart.
Craig.
Nej, vänta lite.
-Jag har en lektion. -Jag skriver en lapp.
Var är du idag?
Här.
Inte riktigt.
Handlar det om Kenny?
Craig…
Om du tror att du hade något med hans död att göra…
Jag har sett hans personakt.
Kenny hade ledsamt nog mycket allvarliga problem.
Hemma och i skolan. Han hade psykiska besvär.
Jag vet inte vad som hände.
Men det var inte ditt fel.
Gå nu. Du hinner till din lektion.
Craig.
Jag blir inte glad när ett barn dör.
Men jag är glad att det inte var du.
Ms Hart, tror du på andar?
Nej, antar jag, för du är en vetenskapskvinna.
Jag är lärare, inte vetenskapskvinna.
-Jag vet, men du vet vad jag menar. -Jag vill inte tänka på sådant.
Jag skulle aldrig gå på en seans eller använda ett Ouija-bräde
för att kontakta de döda.
Varför inte?
Min mormor sa alltid:
"Man ska inte fråga om man inte vill ha svar…
…för alla andar är inte heliga."
Craig, du måste gå. Du har en lektion.
BLACK BEAR HUSVAGNSPARK
De är inte hemma.
Bor Bilodeau här?
Jag antar det.
Vet du när de kommer tillbaka?
Det lär dröja.
Jag söker Dusty Bilodeau.
De hittade honom här.
"Hittade honom"?
Han blev av med jobbet hos en rik jävel.
Fick sparken. Han tvingades gå till soc.
Han sökte jobb i ett år
och körde sen in i det där garaget, stängde porten och gasade ihjäl sig.
Han målade det innan han körde in.
Ingen fattade det.
Telefoner som inte har laddats kan inte ringa eller spela meddelanden.
Och de kan inte messa tillbaka.
Men den gjorde det.
Du gjorde det.
Jag måste få veta, mr Harrigan.
Jag måste få veta om du hade något att göra med Kenny Yankovichs död.
Jag vet att jag sa att jag var rädd, men jag ville inte att han skulle dö.
Det här är vansinne.
Om du hade något med hans död att göra…
Knacka på min vägg.
Knacka tre gånger.
Craig.
Om jag berättar en sak, kan det stanna mellan oss?
Du får väl inte berätta det för någon?
Din pappa har förstås rätt.
Någon hackade din telefon och driver med dig.
Din lärare har också rätt.
Jag är vän med fader Ingersoll.
St. Anne i Gates Falls. Det är kyrkan där Kenny blev döpt.
Han berättade om olyckan. Allt om den.
Kenny försökte smyga ut sent på kvällen från andra våningen.
Han hade druckit. De tror att han halkade på taket och föll.
Det var en tragisk olycka. Det är allt.
Han knäckte nacken i fallet.
Du ska nog ta och fundera på ditt förhållande till din telefon.
Minns du när du läste Matteus 5:30?
"Om din högra hand får dig att synda, hugg av den och kasta bort den,
ty det är bättre att en del av din kropp förstörs…
…än att hela du kommer till helvetet."
-Kan jag hjälpa dig? -Jag vill bli av med den här.
Okej.
-Du kommer att älska den. -Jag byter för att jag får konstiga sms.
-Känner du avsändaren? -Ja, men han är inte kvar hos oss.
Iphone hade buggar i början. Tillverkningsfel.
Meddelandena har nog fastnat i mjukvaran och dyker upp då och då.
Vi kallar det "anden i maskinen".
-Men inte en helig. -Va?
Glöm det.
Du har samma nummer. Jag har överfört alla kontakter till din nya mobil.
-Alla? -Ja.
-Du kan radera dem du inte behöver. -Okej.
Vi har ett välgörenhetsprogram för din gamla mobil.
Vi raderar all data och donerar den till folk som inte har råd att köpa en ny.
Okej.
Nej, förresten…
Jag donerar den själv.
-Min lillasyster behöver en. -Okej.
PIRATKUNGEN – RINGER…
SAMTAL MISSLYCKADES
Tack, Gud.
Man kan dölja saker, men…
De är inte borta. Inte på riktigt.
De följer dig, viskar i ditt öra, ser till att du inte glömmer,
att du fortsätter att ifrågasätta.
Jag undrade vart Yankovich-familjen flyttade.
Och om de fortfarande sörjde.
Jag undrade om huset gjorde ljud som ingen hörde.
Rop, ekon.
Jag undrade om mr Harrigan saknade mig.
Jag undrade vem jag skulle bli
och om det jag hade gjort skulle lämna spår, definiera mig.
Jag kom in.
Jag undrade om någon skulle få veta.
Jag hoppas inte det.
-Har du ditt AAA-kort? -Japp.
Och din nya adress finns på köksbordet?
Ja.
Skaffa ett konto i bokhandeln. Gör det direkt, innan allt säljer slut.
Ja, jag ska.
Vinterjackor.
Nej, jag kommer tillbaka före vintern.
Klarar du dig?
Ja.
Jag är så glad för din skull.
Tack, pappa.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
Okej.
-Ring om du behöver något. -Ja då.
Någon sa att man aldrig lämnar sitt hem, man tar det med sig.
Personligen hoppas jag att det inte är sant,
för det fanns saker jag ville lämna hemma och inte ta med mig till Boston,
som låg två timmar och en miljon miles från Harlow.
Jag fick ett stipendium till Emersons journalistikprogram.
-Hej. -Hej.
Är du Craig?
Min första rumskompis var Julian Summers från LA.
Han studerade drama och ville bli filmstjärna.
…är det viktigaste ni kan göra.
Jag studerade hårt.
Jag var skyldig min pappa det. Och självklart mr Harrigan också.
Craig, kan du titta på det här? Borde bilden vara under bylinen?
Är inte högre upp mer journalistiskt?
-Ja, antagligen. Tack. -Ja.
-Hur kan du lyssna på det där? -En vän lärde mig.
Vilken vän. Byt kanal, allvarligt.
-Hej, pappa. -Hej, vännen.
-Vad är det? -Jag har dåliga nyheter.
Rubriken löd: "Älskad lärare dödad i Vermont."
Den första meningen sa: "Victoria Corrales Hart,
biologilärare på Gates Falls High School, omkom i en bilolycka på söndagen."
Ms Hart hade förlovat sig sedan jag flyttade.
Hennes pojkvän var med henne den dagen.
De hade varit på en långhelg i Chester, i en stuga för att njuta av hösten.
De var på väg hem och nära gränsen till New Hampshire
när de mötte Deane Whitmore från Waltham i Massachusetts.
-Var är pojkvännen? -Han är kvar på sjukhuset länge till.
Skithögen som gjorde det var full men klarade sig helskinnad.
Han var fälld för rattfylleri och hade inget körkort.
Han får inte komma undan.
Det gör han inte.
Fängelsestraffet på fyra år blir villkorlig dom
om svaranden accepterar rehabilitering i sex månader.
Men han gjorde det. Han kom undan med det.
Han skickades till ett rehabcenter som var mer countryklubb än fängelse.
PIRATKUNGEN – RINGER…
Mr Harrigan.
En man som heter Deane Whitmore dödade en av mina high school-lärare.
Han var full.
Han körde rakt in i ms Hart och hennes fästman.
Hon var en bra människa.
Hon hjälpte mig när jag behövde hjälp, och han fick inte det han förtjänade.
Jag vill att han dör.
Direkt när jag la på, ångrade jag samtalet.
Jag kände mig skyldig.
Jag var skyldig.
Jag sa mig att det var vansinnigt.
Att det var omöjligt.
Att inget skulle hända Whitmore.
Att jag måste släppa det.
MAN HITTAD DÖD I WALTHAM
EN BROTTSUNDERSÖKNING HAR INLETTS.
Hej.
-Vad vill du? -Jag är journalist, från Boston.
Jag letar efter information om en person som behandlas här.
Fråga i receptionen.
Deane Whitmore.
Ja.
Jag vill veta hur han dog.
Jag betalar 100 dollar.
Två hundra.
Självmord.
-Hur? -I duschen.
Hur?
Vill du verkligen höra?
Ja.
Alla gäster har eget rum, egen dusch. Det är riktigt lyxigt.
-Klart bättre än hemma hos mig. -Hur?
Han kvävde sig.
Före frukosten drack han schampo för att smörja halsen.
Sen bröt han en tjusig tvål i två delar.
Släppte den ena på golvet och körde ner den andra i halsen.
Du sa "tjusig tvål".
Namnet börjar med B.
Booth Bay?
Ja, precis. Hur visste du det?
Skrev han ett självmordsbrev?
Typ. Ett litet papper. En rad.
-Vad stod det? -Det var ganska fint, faktiskt. En bön.
Det stod: "Fortsätt att ge all kärlek…"
-"…du kan." Det är ingen bön. -Inte?
Det är en låttext.
När man faller, även om man anade det, även om man ville att det skulle ske,
blir det en chock.
Det finns ingen botten. Inget slut.
Man bara faller.
"Ohyggligt."
Efter din död gick jag in i din garderob.
Den hemliga garderoben.
Den är inte fruktansvärd alls. Det är bara minnen.
Dina hemligheter är mina.
Det var därför du valde mig.
Din mamma dog när du var liten.
Precis som min.
Du visste hur ensamhet kändes.
Hur det känns.
Precis som jag.
Därför försökte du hålla kontakten.
Det tog ett tag, men jag förstod till slut vad du försökte säga i dina sms.
C-C-C
S-T…
…betyder "Craig, sluta".
Eller hur?
Säger du åt mig att sluta
för att jag gör dig illa?
Om det är så, om jag gör dig illa, är jag ledsen.
Verkligen ledsen.
Eller säger du att jag ska sluta för att jag gör mig själv illa?
Eller vakar du bara över mig för att du bryr dig om mig?
Om det är så…
Tack.
Du kan vila nu, mr Harrigan.
JOANNA POOLE DOTTER, HUSTRU, MOR 1969-2001
Jag är ledsen, mamma.
Jag är så ledsen.
På 2000-talet utgör våra telefoner vårt äktenskap med världen.
Om det är så, är det nog ett dåligt äktenskap.
Det är mycket jag inte är säker på längre. Verkligheten, till att börja med.
Men jag vet en sak. Och det är lika sant som klipporna i New England.
När jag dör,
när min tid är över…
…vill jag bli begravd med tomma fickor.
BASERAT PÅ NOVELLEN AV STEPHEN KING
Undertexter: Janica Lundholm