VON DER RECHT VADASPARK
Amerikaiak.
Mióta gimnazistaként befogták őket Knoxville falusias kertvárosában,
Bubba, Jim és Sue Ellen a vadaspark állományát gazdagítja.
Szigorú étrendjük fehér kenyeret, bacont, tojást és kávét tartalmaz.
De ha fel akarják kelteni a hím figyelmét,
dobjanak neki egy jéghideg sört!
Kérsz még kávét, drágám?
Tölthetsz, ha akarsz.
Ma igazán remek műsort rittyentettek, mi?
Nézd, lúdbőrözik a karom!
Ja, ha te mondod.
Hogy én hogy gyűlölöm ezeket!
Ja, faszkalapok a pokol legmélyebb bugyraiból.
DÉL-KOREA
Dögunalom!
Legalább vedd rá őket, hogy küzdjenek meg életre-halálra!
Nem vennél egy arénát, ahol gyilkolhatják egymást?
Igazából tavaly kaptam ajánlatot egy arénára,
de olyan drága lett volna, hogy egyszerűen nem érte meg.
Ez csak ócska kifogás, te is tudod.
Nem. Itt nem csak arról van szó, hogy felhúzol egy aprócska stadiont.
Ki kell alakítani a szükséges infrastruktúrát.
Mosdókat, ruhatárakat
és kismillió egyebet, amire nem is gondolnál.
Mekkora szarrágó vagy, Jan! Szégyellhetnéd magad!
Nézd csak ezeket a franciákat!
Eldobom az agyam! Egyszerűen tüneményesek!
Croissant! Baguette!
NORVÉGIA
Türelem! Egyszer úgyis lankad a figyelmük, és akkor megpattanunk.
Helló!
Hányok ezektől a pózerektől.
Hol marad az egzotikum? Hol marad a szórakozás?
Ez egy közönséges vadaspark, csak tehenekkel.
Várd ki a végét, prüntyőkém!
Van számodra egy meglepetésem.
Egy aprócska ajándék.
De nem valami megfizethető, ugye?
Rémlik, amikor vettél egy megfizethető ajándékot,
és közölted, hogy a szándék a fontos?
Hogy is felejthetném el? Óriási patáliát csaptál.
Mint egy veszett kutya, akit telenyomtak szteroiddal.
- Életem legszörnyűbb hete volt. - De jó okom volt rá.
Úgyhogy nem, esküszöm, ezúttal cseppet sem garasoskodtam.
Jó mélyen zsebbe kellett nyúlnom.
Valóságos vagyonba került.
Reméltem is, hogy összekapod magad.
Ettől egészen beindult a váladéktermelésem.
Igazán?
Gyorsan! Keressünk egy helyet, és hágj meg!
Tombolnak az ösztrogénhormonok a bugyimban.
Hogy mi?
Rámold belém a dákód, de gyorsan!
Készen állok egy kiadós reszelésre.
Oké.
Apám, de jó kis töcskölés volt!
HÉTKÖZNAPI VADASPARK ÁLLATOKKAL AZ ILLETÉKTELEN BEHATOLÓKAT LELÖVIK
ÁLDOZATI BÁRÁNY
Nahát, ezt nevezem! Maga aztán keményen fogja a gyeplőt!
Úgy vezeti ezt a hajót, mint egy kezes kancát.
Öröm nézni, capitán.
Hát, igen. Úgy véli?
Igen. Van magában valami különleges.
Még sosem láttam olyan kapitányt,
aki ilyen hamar magához ragadta az irányítást.
Köszönöm!
Komolyan mondom.
Be kell vallanom, határtalanul tisztelem, hogy nem rázta meg ez a kis riói baleset.
Sokan kiborultak volna, nem úgy ön.
Nem, uram.
A helyén van a szíve, efelől nincs kétség.
Talán igaza van. Igen.
Mr. Tyrant beszélni óhajt önnel tárgyalóban.
Micsoda? Itt van? A hajón?
Nem, videóhívásban.
Hűha, csúcstechnológia.
Nico, vegye át! Tartsa féken a kicsikét!
De lehorgonyoztunk.
Azt kívánja, álljak itt, és tartsam a kormányt?
Igen. Biztos, ami biztos.
Vagy ne. Vagy mégis.
- Jelöljük meg az igent! - Oké.
Na és milyen ember? Még sosem találkoztunk, szóval…
Elbűvölően kedves, tudja?
Igazán remek fickó.
Un caballero, un pan dulce. Édes, mint a méz.
- Sok sikert! - Maga nem jön?
Jaj, nem.
Önnel akar beszélni. A jobbkezével.
A főparancsnokkal.
Nagyszerű!
Jó napot, Mr. Tyrant!
Megy már?
Megy már ez az izé?
- Igazából… - Szóljon, ha megy!
Vagy csak intsen, rendben? Úgy profibb.
Remekül látom és hallom, Mr. Tyrant. Ön hall engem?
Akkor most nem lát? Vagy igen?
- Én… - Akkor mondja, hogy nem!
Igen, tudom, mit jelent a zöld fény, nem most csinálom először.
Azt, hogy megy a kamera. Mégsem úgy tűnik, hogy működne.
Nálam minden a legnagyobb rendben. Tökéletesen hallom önt.
Még mindig semmi? A francba már!
Nekem azt mondták, sziklaszilárd a rendszer. Tudja?
Azért szereltettem be.
Hahó! Lát engem?
Biztosítottak, hogy ilyen malőrök nem eshetnek meg
ezzel az úgynevezett új technikával.
Az anyád, Bon Jovi! Sicc!
Szégyelld magad! Ne is lássalak!
Valami nem stimmel Bon Jovival. Agysérülése lehet, vagy mi.
ÚJRAINDÍTÁS
Üdvözlöm, Fall kapitány!
Végre megismerhetem.
Jó napot, Mr. Tyrant! Micsoda megtiszteltetés!
Nem látom túl jól az arcát.
Mondhatni, a titokzatosság aurája lengi körül.
- Valaki állítana a fényeken? - Igen, ezt még majd meglátjuk.
Csak szerettem volna beköszönni,
és megérdeklődni, hogy mindennel meg van-e elégedve.
- Már most ódákat zengenek önről. - Csakugyan?
Igen! Büszke vagyok magára.
- Maga a jobbkezem, tudja? - Igen, tudom.
Fontos, hogy ne hagyja, hogy packázzanak magával.
Isten őrizz!
Mire is gondol egész pontosan?
Teszem azt, ne engedje, hogy bárki bármit aláírjon ön helyett!
Minden egyes dokumentumon az ön aláírásának kell szerepelnie.
Rendben, ügyelek rá.
Maga a sztár.
Minden jeles vendéggel készült fotón ott a helye.
Ez a maga jutalma. Senki sem veheti el magától.
Naná! Nem okozok csalódást, uram.
Remek! Sok sikert, fiam!
„Fiam.”
Hát, köszönöm… szépen. Oké, viszlát!
Jól van.
Kedves vendégeink! Egy kis figyelmet kérek.
Pár perc múlva a csoda szép Liza Barell
jógafoglalkozást tart a békéért a fitneszközpontban.
A részvétel mindenkinek kötelező,
hogy elősegítsük a világbékét és megállítsuk a globális felmelegedést.
Ha nem is kívánnak csatlakozni,
támogató jelenlétükre okvetlenül számítunk.
Ragaszkodunk hozzá.
Nálunk a „mindent a szemnek” irányelv van érvényben.
Nyugodtan csorgathatják a nyálukat, a nemes cél mindent felülír.
Ez az ügy mindannyiunkon túlmutat. Köszönöm!
Jöjjenek közelebb! Ne szégyenlősködjenek!
Mindenki a helyén. Akció indul!
Vettem.
Jó napot kívánok! Úgy örülök, hogy mind eljöttek.
Lazuljanak el, tegyék amit mondok,
és úgy érzik majd, mintha újjászülettek volna.
Akkor kezdjük!
MINDEN UTAS A HELYÉN
Itt az idő. Felkészülni!
Mindenki feküdjön a hátára, és lélegezzen! Oké? Mély levegő!
Hunyják be a szemüket!
Mindannyian.
Jó mély levegő!
Be, ki, be…
És mehet a gáz!
Ki!
Basszus! Bocsika, véletlen volt.
Igazán ostoba baki. Ez nem volt túl profi.
Maga itt a főnök? Egy nő?
A kapitány gyengélkedik, de üdvözletét küldni.
Oké.
„Kedves Jan! Remélem, tetszik majd az indián törzs,
és hogy hosszú, boldog életük lesz a vadasparkjában.”
Üdvözlettel, Fall kapitány.” Tessék!
Remek! Ez annyira izgalmas!
A feleségem már nagyon várja a meglepetést.
Szerintem remekül illeszkedik majd a koncepcióba.
Fantasztikus fogás!
Előbb a pénzt!
Igen, hogyne.
Egyszerűen csodálatosak!
Olyan érintetlenek!
Jan! Szerintem jobban jár,
ha nem teszi ki őket a kórokozóinknak, érti?
Tudja, még sosem kerültek kapcsolatba a civilizációval, és a többi.
Igen, persze.
Jó mulatást!
Ébredésre felkészülni, 3, 2, 1.
Jól van.
És most mindannyian visszatérünk a testünkbe.
Vegyenek mély levegőket! Áramoljon az oxigén a tüdejükbe!
Jó nagy levegő, szívják tele magukat oxigénnél!
Úgy látom, néhányan el is szunyókáltak.
Nincs ebben semmi szégyellni való.
Jól van, még kettőt! Be és ki!
Lassan üljenek fel! Hajtsunk fejet!
A bennem élő fény meghajol az önökben élő fény előtt.
Namaste!
Nahát! Maga aztán remekül ért ehhez a jóga izéhez.
És milyen hajlékony! Hihetetlenül ellazultam.
Örömmel hallom.
Az orrom!
Az államon mintha átment volna egy teherautó.
Egy picike teherautó.
Biztosan beverte, amikor elaludt.
Gyakran megesik.
Figyeljen csak! Szerettem volna megbeszélni…
Tudja, azt a múltkori kis ügyet.
- Milyen ügyet? - Tudja, a…
A magömléses ügyet.
Ja, hogy azt.
Szeretném, ha tudná, hogy egy cseppet sem csökkent a szememben.
Aha. Oké, persze.
Úgy van. És tökéletesen lazán kezelem a történteket.
Nem nagy ügy.
Persze, nem nagy ügy.
Igen. Ne lássunk bele többet a kelleténél!
Két szabad akaratú ember
kölcsönös lubickolása egymás… szexuális energiáiban.
Ja.
Most én jutottam el a csúcsra, legközelebb talán maga fog.
Az ilyesmit nem lehet előre megjósolni.
Most el kell szaladnom, de később még beszélünk.
Persze, hogyne. Az ajtóm nyitva áll,
ha újra ilyen kalandra vágyna. Vagy valami hasonlóra.
Később visszatérünk rá.
Mit is akartam az előbb?
Ja igen, ezt.
MEGNYITÓÜNNEPSÉG
Hahó, tütü, próba, próba.
Kedves barátaim és családtagjaim!
Drága Elizabeth!
Mint azt sokan tudják, e vadasparkot Elizabeth óriási szíve hívta életre.
Határtalanul szereti az embereket.
Igazi kíváncsi szellem,
aki érdeklődéssel és tapintattal fordul más népek kultúrája és szokásai felé.
Úgyhogy köszöntsük őt óriási tapssal!
Köszönöm, Jan! Köszönöm!
Olyan ajándékkal készültem, ami egyedülálló a maga nemében.
Gyűjteményünk legdrágább, legkülönlegesebb ékkövével.
Fogadjátok szeretettel őket az amazóniai esőerdő mélyéről,
ahol évezredekig éltek elszigetelve, háborítatlanul az emberi civilizációtól,
fajtájuk utolsó képviselőjeként.
Bemutatom a javaruna törzset!
Micsoda?
Mi? Ne már!
Betegek! Betegséget terjesztenek!
Mindenkit megfertőznek, el akarnak pusztítani!
Fussunk, amíg nem késő!
Ez mi a bánatos franc, Jan?
Szégyen! Szégyen és gyalázat!
Sajnálom! Valamit mintha mondtak volna a gyenge immunrendszerükről.
Nem tudom.
Idióta! Selejtes árut hoztál.
A meglepetésedet feldughatod a seggedbe! Hülyét csináltak belőlünk!
El az útból!
KETREC KINYITÁSA MEGNYOMNI TILOS
Rajta! Eljött a pillanat, amire régóta vártunk!
Hajtsuk végre a tervet!
Itt az alkalom!
Sikerült, Bubba! Az amerikaiak végre szabadok, baszki!
USA! USA! Kibaszott…
Megyek haza, gyerekek!
Fuss, Johannes! Fuss, mint a szél!
Erre!
Elfogni őket! Mind egy szálig!
Hívjátok a brigádot! Ezért bosszút állok!
Senki sem packázhat Jan Onthercaart von der Rechttel!
Elnézést, mondott valamit, főnök?
- A riasztó! - Mondom, hozzátok a brigádot!
Bosszút állok. Nem packázhatnak Jan Onthercaart von der Rechttel.
- Hozzuk a brigádot? - Igen, te ostoba barom!
Fall kapitánynak befellegzett!
Nem bírom tovább, Jim.
- Tarts ki! - Ez a ketyegő nem testedzéshez készült.
Gyerünk, Bubba! Képes vagy rá.
Pucoljunk innen, gyere!
Nincs olyan börtön, ami rosszabb ennyi futásnál.
Ne görnyedj nekem magzatpózba, Bubba!
Bocs, Jim! De én részemről magzatpózban várom a végzetem.
Ne csináld, Bubba! Egy csónakban evezünk.
Ha te magzatpózban fetrengsz, egye fene, én is.
Milyen kellemes!
Teljesen lenullázott ez a rohangálás.
Ja, tényleg egész kellemes. Vajon mi lesz a vacsora?
Leleplezem ezt a pokolbugyrot, ha addig élek is.
Dettó. Nekem is pontosan ez a tervem.
Tényleg? Esetleg nem akarsz saját tervet kieszelni?
Nem muszáj ám mindenben utánoznod.
Azért némileg adja magát a terv,
miután 16 évig raboskodtam egy emberi állatkertben.
Hát…
jól van, tégy úgy, ahogy a lelkiismereted diktálja!
De azért nem kéne egy az egyben lekoppintani.
Nem túl kreatív.
Kellemes kirándulást!
Jól van, mulassanak jól!
De csak mértékkel!
Nyugi, ahogy jólesik!
Rendben, viszlát!
Szóval, Pedro, azt akartam kérdezni…
Mindegy, bocsi!
- Nem jut eszembe. - Semmi baj, kapitány.
Már emlékszem! Az a Liza…
Ismeri Lizát, ugye?
Igen, természetesen.
Lassan nyolc éve vagyunk kollégák, úgyhogy ismerem.
Igazán kedves lánynak tűnik.
Nyilván van férje, meg minden. Sőt, talán gyereke is.
Nem. Egyedülálló. Mindig is az volt.
Tényleg?
Lefogadom, hogy hiányzik valaki az életéből.
- Lehet. - Aha.
És valami az súgja, hogy talán én vagyok az a személy.
Rengeteg bennünk a hasonlóság. Passzolunk egymáshoz.
- Értem. - Liza különleges.
Olyan gyengéd. Olyan érzékeny. Szinte félénk, hogy úgy mondjam.
Mint egy riadt őzike a vadonban,
egy magányos óceánjáró a tengeren.
Egy törékeny virágszál a végtelen betonrengetegben.
Csak azt remélem, hogy biztonságban érzi magát,
és nem találja mérgezőnek ezt a munkahelyi környezetet,
ahol mindannyiunkból csak úgy árad a tesztoszteron.
Igazán finom lélek. De tudja, mit? Nincs ezzel baj.
Annyira egy húron pendülünk,
és úgy érzem, hogy mi ketten összetartozunk.
Hogy minket talán egymásnak teremtettek.
Önt és Ms. Barellt?
Persze, hogyne!
Miért is ne? Ne habozzon, kapitány!
Köszönöm, Pedro! Jót dumáltunk.
Köszönöm a tanácsot!
Megyek, és megkeresem.
- Maga igaz barát. - Szívesen, mi amigo.
Amigo…
Gőzöm sincs, mit jelent, de igazán…
költői.
Liza!
- Helló! - Jaj, helló!
- Pont magát kerestem. - Hogyhogy?
Csak szerettem volna váltani magával pár szót. Igen.
Várhat egy picit?
Muszáj tusolnom. Hogy lemossam ezt a festéket.
Nahát, ez festék?
- Azt hittem, vér, vagy más ocsmányság. - Nem.
Ez itt olyan, mint az emberi bőr és… szőr?
- Ez… - Nem. Vörös festék.
Véletlenül leöntöttem magam vele.
Hát ez kellemetlen.
Találkozhatunk a hátsó fedélzeten tíz perc múlva?
Persze, nem probléma.
Oké, inkább leveszem a sapkát.
Túl hivatalos. Ja.
Helló! Nem jó. Jó estét!
Nem, visszaveszem. Így lesz a jó.
- Hát itt van, Ms. Barell. - Itt vagyok.
Mi újság, admirális?
Admirális.
Tudja, azon tűnődtem…
Illetve nem is tűnődtem, hanem azt reméltem, tudja…
Mit remélt?
Jobban mondva úgy érzem,
hogy nagyon, nagyon erős kötelék van köztünk,
és úgy gondoltam, megkérdezem, hogy…
Hogy?
Hogy esetleg szimpatikusnak találná-e az ötletet,
hogy mondjuk eljöjjön velem egy randevúra…
Nico, balra! Pedro, jobbra!
Gyerünk, emberek! Alakzatba!
Jan az! Rajta, mozgás!
Kapd be, Jan! Nem veszünk vissza árut!
Kapjátok el őket!
Dögöljetek meg, rohadékok!
Fények! Civilizáció!
Képzeld, van szemem!
Egy várost általában észrevesz az ember,
ha előtte hetekig bolyong a vadonban.
Ez azért evidens.
- De akkor is megcsináltuk! - Ja.
Volt pár vita köztünk és némi súrlódás, de megcsináltuk.
Szaladjunk le?
Nem fogunk lihegve berongyolni a városba, mint két balfék.
Miért nem?
Mert hülyén venné ki magát.
Őrizzük meg a méltóságunkat!
Sokkal lazább lenne kempingezni előtte, dumálgatni, vagy mit tudom én…
felidézni az átélt viszontagságokat,
a vadállatokat, amikkel találkoztunk, meg ilyenek.
De már olyan közel vagyunk a célhoz, és borzasztó veszélyes idekint.
Hetek óta húzzuk a vadonban.
Pont az utolsó estén történne velünk valami?
Marhaság!
Végül is még egy éjszaka nem oszt, nem szoroz.
Utána úgy vonulunk be a városba, mint a királyok.
- Peckesen bemasírozunk. - Pontosan.
Ja, én is így képzeltem.
Halál laza belépőnk lesz, azok emberek meg…
- Ja. - Ja.
- Oké.
- Jó éjt! - Jó éjt!
A picsába!
Johannes?
Hé! Tűnés! Húzzatok innen!
Ül!
Húzzatok innen! Ne!
A picsába!
A feliratot fordította: Tóth Márton