KARIBI KIRÁLYNŐ
Hat fokkal csökkenteni a jobb oldali motor tolószögét!
Vettem.
Jó lesz. Jelenleg 224 fok.
Muy bien.
FRANCIA VÁMHIVATAL
Állítsák le a motorokat, kikötéshez felkészülni!
- Szép munka, fiúk! Kiszálltam. - Remek volt, kapitány.
Aha, kezdek ráérezni az ízére. Nem dicsekvésből, vagy ilyesmi.
Máris intézem az újrafestést és a javítást.
Egykettőre meglesz. Max három nap.
Nagyszerű! Remek csapat vagyunk.
Mint egy olajozott gépezett.
ÁLDOZATI BÁRÁNY
Kellemes vakációt!
Helló, kapitány!
Hadd tippeljek! Szereted a virágot, igaz?
Igen, olyan szépek!
Az a sok szín, meg minden. Csodálatosak.
Tudtam én!
- Szóval, készen állsz? - Igen.
Szuper, hogy ennyire kíváncsi vagy a családomra.
Meg is leptél, hogy őszinte legyek.
Vágytam egy közös kis kalandra.
És amúgy is be kell ugranom útközben Monacóba.
Szóval két legyet üthetek egy csapásra, hogy úgy mondjam.
Hát ez remek! Nagyszerű!
Bár Monaco nem igazán esik útba.
Aprócska kitérő, és nem idézünk ott sokat,
de ez a villámlátogatás maradjon a mi kis titkunk, rendben?
Ugye tudsz titkot tartani, drágám?
Igen, persze. Lakat a számon.
Micsoda kilátás!
Odavagyok a kilátásokért.
Átöltözöm valami kényelmesebbe.
Remek ötlet. Én is.
Van egy kis dolgom.
Mindenképpen elkísérlek.
Ne, magánügy!
Csodás! Szeretnék részese lenni a magánügyeidnek.
Oké, figyelj, Jonathan!
Ez csak úgy fog működni, ha nem mászunk egymás arcába.
Hagyjuk levegőhöz jutni a másikat!
Valóban, úgy az egészséges, ha hagyunk elég teret a másiknak.
Olvastam is róla. Amatőr hiba volt, sajnálom!
Semmi baj. Hamarosan jövök, szia!
Jó, rendben. Szia! Minden oké.
Liza!
Találd ki, ki van a hírekben! Az az oligarcha. Meggyilkolták.
- Tényleg? - Aha.
Elég ramatyul fest.
Valaki feltolt egy rendkívül veszélyes radioaktív cuccot a végbelébe.
Oda sem hívnak többet, úgy tűnik.
Nem valószínű.
Ki képes vajon ilyesmire?
Gőzöm sincs, Jonathan.
Talán árulkodott valakire. A spiclik korán halnak, tudod.
Ezt nem tudtam.
ÜDVÖZÖLJÜK CONNECTICUTBAN
Ezek mi leszünk.
Aha, igazad lehet.
Valami baj van? Feszültnek látszol.
Nem igazán tudom, milyen fogadtatásra számítsak.
A szüleim most látszólag büszkék rám, de náluk sosem lehet tudni.
- Nem? - Nem.
Folyton megy a játszmázás, mióta az eszemet tudom.
Sosem tudom, hányadán állunk. Bizonytalanságban tartanak.
Fő az éberség! Szóval nem is baj.
Oké.
Nézd csak! Ez bizonyára az egészséges izgalom jele,
mielőtt meglátogatjuk a családot.
Szerintem nem éppen normális.
Ugyan, dehogynem. Így alkotott meg minket a teremtő.
Nem tudlak követni.
A csirkeólban is mindig van egy csibe,
akit kipécéznek a többiek, és megállás nélkül csipkedik.
Talán mert ő a legkisebb, a leggyengébb vagy egyszerűen csak pechje van.
De a mi családunkban, illetve csibeólunkban mindig én voltam az.
Ez borzasztó!
Ugyan, szóbeli csipkedésre gondolj, sosem emeltek rám kezet.
Kívülről minden a legnagyobb rendben, nem panaszkodhatok.
- Tényleg? - Ja, bizony.
Minden klappol.
Szigorúan meghagyták, hogy mindig csengessek.
„Csak egy bugris ront ajtóstul a házba.”
A sajátodba is?
Pláne a sajátomba. A szüleim mindig azt mondták.
Jonathan, drágám! Úgy örülök, hogy látlak!
Hogy vagy, Consuela? Annyira hiányoztál!
Te is hiányoztál, Johnny.
És ki ez az elbűvölő hölgy?
Liza vagyok. Jonathan kollégája és barátnője.
Milyen aranyosak vagytok együtt!
Köszönjük!
Itthon vannak a szüleim?
Igen, gyertek be! A kertben vannak.
Mr. és Mrs. Fall! Jonathan hazalátogatott!
Jonathan, drága kisfiam!
Milyen jó téged látni ebben az egyenruhában!
- Újabban ölelkezünk, nem? - De.
Gyere, adj egy ölelést anyádnak!
Egy igazi forró, normális ölelést.
- Ez jólesett. - Elég már ebből, gyere ide!
Milyen jó érzés! Olyan természetes!
Lám, lám, lám!
Csak nem a mi drága orgyilkosunk, aki a kisujját sem mozdítja a bátyjáért.
- Mi? - És még a képembe dörgölöd az egyenruhád?
Tudod, milyen érzékeny vagyok, mióta kirúgtak.
Sajnálom, hogy elbocsátottak,
és nem akartalak felzaklatni az egyenruhával.
Hát persze! Ez kegyetlenség! Gázolj csak belém nyugodtan!
Semmi jóérzés, semmi tartás. Mindig csak én, én, én.
- Kuss, Tanner! - Fogd már be!
Hát ez meg kicsoda? Segíthetünk? Eltévedt, kisasszony?
Ő Liza, a barátnőm.
Örvendek, Liza!
Én is örülök.
Ezt meg hogy érted?
Azt mondtad, a barátnőd, de nyilvánvalóan nem tudod, mit beszélsz.
Nem, Liza kedves kollégám és a barátnőm.
Szóval csak egy barátod a munkából.
- Értem. - Igen.
Egy lánybarát.
Így is fogalmazhatunk, de valójában együtt járunk.
Ne már!
Ez arcpirító hazugság, ne is tagadd!
A lány, ha mondhatom így, egy bombanő.
Iszonyat dugni való.
Nemhogy nem járna veled, bottal sem piszkálna meg.
Soha ebben a büdös rohadt életben.
Nem hazudik, Tanner.
Jonathan csak nincs tisztában a „barátnő” szó jelentésével,
hiszen fényévekre van attól, hogy legyen neki.
Igazam van, Jonathan?
Csak kevered a barátnő és a lánybarátot fogalmát.
Igen, erről van szó. Igaz, Jonathan?
Nem szégyen az. Sokan keverik a kifejezéseket.
- Persze. - Ez egy kretén.
Na jó, tisztázzuk már ezt a dolgot!
Ez olyasmi, mint a Micsoda nőben, mi?
- Escort vagy? - Nem.
A kutyafáját, Tanner! Bocsi a kifejezésért! Bocsi!
Már ezerszer elmondtam, hogy Liza a barátnőm.
Miért olyan nehéz ezt elfogadni?
- Hát persze, kincsem! Felfogtuk. - Ja.
- Értjük. - Értjük.
Ismerjük a trendeket.
Tudjuk, hogy a randizás egészen más cipőben jár,
mint a mi időnkben.
Most megnyitsz egy appot, küldesz pár péniszfotót,
és pár telefonkártyáért szexelhetsz a pláza mögött.
- Nem igazán hiszem. - De bizony.
Apádnak is volt egy ilyen korszaka.
Ugyanazon ment keresztül, mint most te.
Emlékszel, amikor „megmentetted” azt a prostit, Blake?
- Na? Emlékszel? - Aha.
Oltári volt!
Igen, egy rakás pénzem bánta, és inkább maradt a hívatásánál.
Ma is tolja az ipart az autópályánál.
Néha elhajtok mellette és elmerengek, milyen életünk lenne.
De ha visszagondolok,
a viszonyunk kezdettől fogva halálra volt ítélve.
Először is hiba volt hinni a stricijének.
Micsoda csibész! Igaz szerelem volt az övék.
Pedig hogy törtem magam, hogy visszaédesgessem.
Igazán tragikus szerelmi történet.
Majd belepusztultam, és máig rohadt dühös vagyok miatta.
- Szívszaggató, a francba is! - Csapongsz, Blake.
De áll, amit mondtam. Az alma nem esett messze a fájától.
Na, figyeljetek ide! Félbe kell hogy szakítsalak titeket.
Nem prosti vagyok, akit Jonathan meg akar menteni.
- Dehogy! Ne haragudj, Liza! - Nem!
Csak a fiam érdekeit nézem. Aki egyszer megégette magát… Tudod?
Tiszt vagyok a Karibi királynőn,
és fülig szerelmes vagyok a fiukba.
A legdrágább ember, akivel valaha találkoztam.
Android! Jól mondom? Másról szó sem lehet.
Nem is vagy igazi ember, csak egy hipermodern szexbábu.
Mert, őszintén szólva… Kimondhatom?
Jonathant képtelenség szeretni, ezt mindenki tudja.
Elég, Tanner! Nem mindenki tudja.
- Sipirc! Tünés a szobádba! - Menj!
- Rajta! - Sipirc! Eredj!
Hallottad anyádat! Kotródj!
Köszönjük, Consuela! Ez igazán jól fog esni.
Egészségetekre!
Apáddal annyira büszkék vagyunk rád!
Olyannyira, hogy szeretnénk meghívni titeket ebédre a Kapitány klubba.
- Tényleg? De csak most ebédeltünk. - Ne ragadj le apróságokon!
Oké! Remekül hangzik. Mit szólsz hozzá, Liza?
Én inkább kicsomagolok, és pihengetek. De ti érezzétek jól magatokat!
Nekem nincs szükségem annyi levegőre, amiről beszéltünk,
vagy ilyesmire, épp ellenkezőleg
Ugyan, menj csak!
Kérlek, kísérd el Jonathan elragadó lánybarátját a vendégszobába!
Akkor egy kicsit rendbe szedem magam, és átöltözöm.
Nem, nem! Az egyenruha marad. Van nálad személyi?
Van.
Remek! Hozd szépen magaddal!
És ha van nálad aláírt munkaszerződés, azt se felejtsd itthon!
Jól mondod, szívecském!
Hát ez igazán kellemes! Egy igazi családi kirándulás. Az első.
Ne bolondozz, Jonathan, drágám!
Kismilliószor voltunk együtt kirándulni.
Voltunk a Grand Canyonnál, Aspenben, Hawaiin, Costa Ricában,
Indiában, Thaiföldön és még ki tudja, hol.
Tannerrel. Én sosem mehettem veletek.
Hát nem emlékszel?
Nem volt elég hely kettőtöknek az autóban a csomagok miatt, meg minden.
De repülővel mentetek.
Igen. De ismersz olyan családot, amelyik gyalog megy a reptérre, fiam?
Nem. De nekem ez az első családi kirándulásom, erre akartam utalni.
- De akkor sincs igazad. - Nincs bizony.
Mert lélekben mindig velünk voltál.
És ez az, ami számít. A szándék a fontos.
Igen.
Megijesztettél. Segíthetek?
Talán.
Apám, klasszikus szépség vagy.
Ilyen adottságokkal simán lehetnél pornósztár.
Aha.
A Private magazinban, mondjuk. Tutira ott a helyed.
Köszi, azt hiszem, de mit akarsz?
Nem bírtam ellenállni. Mágneskéd vonzod az ormányomat.
Az ormányodat?
Ormánynak hívom a farkam,
mert az elefántoknak ormánya van, így ez egy allegória. Vagy metafora.
Értem. Szóval a farkad úgy néz ki, mint az elefánt ormánya?
Tudsz vele ágakkal integetni, mogyorót felszippantani?
Nem semmi!
Nem, azt nem tudok. A méretére utaltam.
Nem úgy tűnik, hogy kétméteres péniszt rejtegetsz.
Szeretnéd kideríteni?
- Nem szabadna itt lenned. - Tudom.
De megmondom a frankót. Az a fajta csaj vagy, aki elbírna vele.
- Oké. - Már félre ne értsd!
Jonathan kedves srác, meg minden, és a javát akarom. Tényleg.
De?
De rúgd ki rögtön, és jöjj össze velem!
Nyomd ki azt a pattanást, és pöcköld a klotyóba!
- Miért tenném? - Nézz rám, bébi!
Nem akarom magam fényezni,
de szexi vagyok, mint a picsa.
És sokkal többet tudok nyújtani, mint ő.
Sokkal többet.
Tényleg? Na és mit, Tanner?
Oké, kezdetnek olyan dákót, ami az átlag felső határát karcolja.
Átlagon felüli méret?
Ja, valószínűleg, ha helyes technikával mérjük.
Amellett igen játékos és gyönyörű.
Veszedelmesen jóképű fickó. Imádni fogod.
Oké.
És most az következik,
hogy mielőtt Jonathan hazaér, kapsz egy kis ízelítőt a…
Szuper, végre felébredtél.
Gondoltam, szólok, hogy Jonathan most írt,
és úgy két óra múlva itt lesz.
Bőven lesz rá idő, hogy feldaraboljalak,
becsomagoljalak, beletuszkoljalak ebbe a táskába,
és még egy tusolás is belefér. Na?
Tudtad, hogy ezzel
a szemgödrödön keresztül simán átfúrok a homloklebenyedig?
És onnan egészen az agyad hátsó traktusáig.
De mivel nem vagy egészen közömbös Jonathan számára,
kapsz egy esélyt.
Talán még megúszhatod, Tanner.
KAPITÁNY KLUB CSAK KAPITÁNYOKNAK ÉS CSALÁDTAGJAIKNAK
RECEPCIÓ
CSAK KAPITÁNYOKNAK ÉS CSALÁDTAGJAIKNAK
KAPITÁNYIGAZOLVÁNY - KARIBI KIRÁLYNŐ
TAGSÁGI KÁRTYA FALL CSALÁD
Bocs a kérdésért,
de csak azért hoztatok el, hogy visszakapjátok a tagságotokat?
Ne légy nevetséges!
Sosem használnánk fel a státuszunk fenntartása érdekében.
- Nem? - Ez a tagság semmit sem jelent.
Amellett nem jó érzés, hogy végre hasznára lehetsz a családodnak?
Oly sok év után?
Lehet.
Jó fiú!
Jonathan!
Hoppá! Szia, Tanner!
Végre itt vagy, Jonathan! Na, jól mulattatok?
Aha, az biztos.
Karót nyelt brancs. Sosem bírtam őket, de király, hogy újra itt vagy.
Tudod, mit találtam ki? Ellehetnénk a kertben.
Töltsünk együtt egy kis tartalmas időt, hajigáljuk azt a jó öreg frizbit!
- Megint bevettél valamit, Tanner? - Nem.
Akkor hol marad a genyózás?
Marhulás volt az egész! Csak eljátszottam, butuskám.
Ennyi éven át?
Tyűha! Ezt nevezem elhívatottságnak!
Hagyjuk itt az őslényeket, és versenyezzünk a kertig!
Játszhatunk a nerfpuskáimmal. Csúcsmodern cucc.
- De lehet bármi, amit akarsz. - Szuper!
- Te vagy a fogó! - Oké.
Hű, de gyors vagy!
Látom, már otthon érzed magad.
Én viszont egy képet sem látok Jonathanról.
Miért?
Csak azért, mert ő a legféltettebb titkunk.
Tényleg?
Igazából van rá természetes magyarázat.
Fájdalmas erről beszélnem, de Jonathan koraszülött volt.
Rettenetesen korán jött.
Bizony. A doki a dohányzásra és az italra fogta, de nem is tudom.
Úgy festett, mint egy vénségesen vén páncél nélküli teknős, aki a méhemben élt,
aztán egy napon kidugta a fejét, hogy lássa a napfényt.
- Ocsmány volt. - Ocsmány.
Mint egy cukiságmentes Baby Yoda.
Édes istenem!
Hát, örülök, hogy megmaradt.
Mennyivel jött hamarabb, ha megkérdezhetem?
Majdnem két héttel.
- Nyolc nappal, konkrétan. - Aha.
Nem hinném, hogy ez koraszülés.
Még szép, hogy az. Óriási megrázkódtatás volt számunkra.
Mivel nem tudtuk, megmarad-e,
nem akartunk túlságosan kötődni Jonathanhoz.
Megkímélendő magunkat az esetleges gyásztól.
Consuelát kértük meg, hogy szoptassa, meg minden,
nehogy kialakuljon köztünk a kötelék.
Ez borzalmas!
Az, bizony.
Kemény időszak volt. Na, mindegy.
Lényeg az hozzá, hogy mindent egy lapra tettünk fel,
és csakis Tannerre koncentráltunk.
Minden szeretetünkkel őt halmoztuk el. Nem igaz, drágám?
- De igaz. - Bizony ám.
Tanner, kész vagy?
Ez volt a legjobb gyertya, amit életemben láttam.
- Szinte alig fröcskölt a víz. - Köszi!
Sokat gyakoroltam az évek során.
- Látszik is. - Jonathan! Nem jössz lefeküdni?
Máris, csak még ugrok párat, ha nem gond.
- Nyugodtan. Fent találkozunk. - Ez az!
Várj! Látnod kell Jonathan gyertyáját!
Elképesztő a csávó!
Tényleg egész király.
- Oké. - Oké, rajta!
Láttad? Remekül sikerült.
Ja, szuper gyertya!
Tanner! Hogy te mennyit iszol ma este!
Tannerrel ma elég közel kerültünk egymáshoz.
Bebizonyította, hogy az ember egy pillanat alatt megváltozhat.
Reggel még igazi szemétláda, vagy inkább egész életében,
délutánra meg ő a legrendesebb fickó a világon.
Igen, csodálatos volt látni.
Nem akarok bármi rosszat mondani a családodról,
de a szüleid meglehetősen szörnyű emberek.
Lehet. Talán egy egész picit azok, de jót akarnak.
Nem, csak ártani akarnak.
Velejükig romlott seggfejek. Sokkal jobbat érdemelsz.
Bár még csak rövid ideje ismerjük egymást,
úgy érzem, mintha te, Pedro, Nico meg a többiek…
Hogy ez az igazi családom. Mondhatni.
Ilyennek kéne lennie egy családnak.
Igen, ez annyira, annyira így van.
Nincs titkolózás, nincs hazugság, csak maximális tisztelet.
Száz százalékig bízom bennetek, tudod?
Ezt örömmel hallom.
Egy pillanat.
Halló, Liza! Vissza kell térnetek.
Tyrant lerövidítette a vakációt. Sajnálom!
Rettentően szakadozol. Megpróbálom kint.
Hátha ott jobb a térerő.
Pedro! Mit mondtál?
Gyertek vissza, bocsi!
Bocsi, mit mondtál? Nagyon rosszul hallak.
Azt, hogy vissza kell jönnötök.
Kihangosítalak, nem baj?
Kicsit magasabbra megyek, hátha segít.
Halló! Oké, most mondd!
- Most már hallasz, Liza? - Igen, kristálytisztán.
Remek! Hogy van a bábkapitányunk?
Jól. Minden oké.
Folyton arra gondolok, hogy egészen elképesztő,
mennyi mindent megúszhat egy bűnbanda az ő segítségével.
- Nekem mondod? - Mondom, bizony.
- Könnyítenem kell a lelkemen. - Mármint most?
Igen, most. Kezdem az elején.
Az a küldetés Brazíliában a mai napig nem hagy nyugodni.
Mikor Jonathannal átvágtunk azon a sikátoron…
Ezt gondolom erről a bűnszervezetről, aminek a tagjai vagyunk.
Nem fogom letagadni.
Legfeljebb Mr. Tyrantnek. A gonosz agytrösztnek, aki emögött áll.
Szóval, csak azt akartam mondani, hogy mielőbb induljatok haza.
Vettem.
Helló!
Ki hívott ilyen későn?
Senki. Csak egy telefonbetyár.
Húsz percet beszéltél egy telefonbetyárral?
Igen, ahogy mondod.
Oké. Ki nem állhatom őket.
Milyen felesleges erre használni ezt a találmányt.
Alexander Graham Bell egész biztosan nem ezt akarta.
Nem ezért dolgozott ilyen keményen.
Valószínűleg nem.
Mindenesetre…
El akartam mondani valamit, mielőtt lefekszünk.
Éspedig?
Meg akartam köszönni a mai napot,
hogy igaz barát és igaz barátnő voltál, meg ilyenek.
Ez rengeteget jelent nekem.
Jonathan!
Remek srác vagy.
Remélem, tudod.
És bármi is történjen a jövőben,
szeretném, ha tudnád, hogy nagyon kedvellek.
De indulnunk kell.
- Most? - Igen.
Egy perccel sem bírom tovább ebben a házban.
Gyere, térj vissza az igazi családodhoz!
A feliratot fordította: Tóth Márton